П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2753/19	
Головуючий в 1 інстанції: Морська Г.М.
                                  
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого           судді                     -            Джабурія О.В.
суддів                                          -            Вербицької Н.В.  
-            Кравченка К.В.
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року у справі за позовом  фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ 

17 грудня 2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду  з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просить суд:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.10.2019 року №05840506 та №05830506.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив, що 11 грудня 2019 року ФОП ОСОБА_1 отримано податкове повідомлення-рішення від 21 жовтня 2019 року за № 05830506 про застосування штрафної санкції в сумі 1 гривня за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та податкове повідомлення-рішення від 21 жовтня 2019 року № 05840506 про застосування штрафної санкції в сумі 40 800 гривень, за порушення ст. 15, 15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального». Податкові повідомлення-рішення, згідно їх тексту винесено на підставі акту фактичної перевірки від 09 жовтня 2019 року № 0042/21/22/РРО/ НОМЕР_1 . Позивач вважає ППР незаконними, а відомості, внесені до акту такими, що не відповідають дійсності, з огляду на наступне. 23 вересня 2019 року інспектори ГУ ДПС у Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі, прибули до магазину за адресою АДРЕСА_1 , де здійснює діяльність два суб`єкти господарювання ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 , з метою перевірки ФОП ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю ФОП ОСОБА_2 , їм було відмовлено у отримані будь-яких документів пов`язаних із діяльністю ФОП ОСОБА_2 , після чого інспекторами було придбано не підакцизний товар у ФОП ОСОБА_1 і здійснено розрахунок за нього банківською карткою через термінал, який використовує у своїй діяльності ФОП ОСОБА_1 09 жовтня 2019 року ці ж перевіряючи прибули на перевірку ФОП ОСОБА_1 і використовуючи чек терміналу, який ними був отриманий 23 вересня 2019 року, звинуватили ФОП ОСОБА_1 у продажу підакцизних товарів (алкогольних напоїв та тютюнових виробів) без використання РРО та без придбання відповідної ліцензії. 09 жовтня 2019 року у ході перевірки, інспекторами ГУ ДПС у Херсонській області, Автономної республіки Крим та місті Севастополі не було виявленого жодного порушення у діяльності ФОП ОСОБА_1 , у зв`язку з чим ФОП ОСОБА_1 було здійснено зауваження у акті перевірки та згодом у порядку ст. 86 ПК України подано заперечення на акт перевірки. Оскільки ФРП ОСОБА_1 не здійснює діяльності із продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів та є платником єдиного податку, вона не зобов`язана у своїй діяльності використовувати РРО та придбавати ліцензії на продаж таких товарів. ФОП ОСОБА_1 не допущено жодного із визначених порушень, доводи акту є не обґрунтованими та недоведеними. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені відповідачем безпідставно та підлягають скасуванню.
Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначаючи, що за результатом фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 було встановлено не проведення розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО у зв`язку із його відсутністю; факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; факт здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях - місце торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не обладнане РРО, через який фіксується продаж вказаних товарів. Факт продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів ФОП ОСОБА_1 встановлено 23.09.2019 при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 ( НОМЕР_2 ), який здійснює діяльність у приміщені магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою АДРЕСА_1 (у одному приміщенні із позивачкою). Продавцем товарів, які були придбані під час здійснення контрольних розрахункових операцій 23.09.2019 року та 09.10.2019 року є ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) - кошти за вказані товари отримуються безпосередньо на її рахунок та є її власністю. Перевіркою встановлено порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», та ст.ст. 15, 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів». Позивач ознайомилася із актом фактичної перевірки, підписала його із зазначенням, що з висновками акту не згодна, та отримала один примірник. На підставі акту фактичної перевірки від 09.10.2019 року №0042/21 /22/РРО/ НОМЕР_4 , та за результатами розгляду заперечень на акт фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті спірні ППР, які відповідач вважає законними.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та постановлення нового судового рішення про задоволення позовних вимог. Апелянт вважає, що судом першої інстанції при вирішенні справи неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права та неповно з`ясовані обставини справи, що мають значення для справи, суд не надав належної оцінки викладеним доводам відповідача, що призвело до неправильного вирішення справи. 
Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ст.124 КАС України, шляхом надіслання повідомлень засобами поштового зв`язку, що підтверджується зворотними рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення та на електронну пошту, зазначену даними учасниками справи, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Також, колегією суддів враховано, що (на період вжитих Урядом України карантинних заходів) П`ятим апеляційним адміністративним судом забезпечено доступ учасників справи до суду, в тому числі і шляхом надіслання та приймання процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (в тому числі і письмових пояснень, відзивів, доказів тощо) засобами електронного зв`язку, про що повідомлено на офіційному сайті суду.
Відтак, сторони та учасники справи мали процесуальну можливість доступу до суду, в тому числі і шляхом надіслання до суду апеляційної інстанції необхідних процесуальних документів та письмових пояснень у даній справі для урахування їх під час розгляду апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з  наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА 

На підставі наказу Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі від 30.09.2019 року  №186 керуючись ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.3, 80.2.5, п.80.2 ст.80 ПК України, прийнятого з метою дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, та направлень на проведення фактичної перевірки від 09.10.2019 року №0109, та від 09.10.2019 року №0110 головним державним ревізор-інспектором Прокопенко В.П. та головним державним ревізором - інспектором Вершиною А.О. здійснена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ), в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , в присутності ОСОБА_1 та особи, яка проводить розрахунки (продавця) ОСОБА_3 . 
За результатом перевірки складений акт від 09.10.2019 року №0042/21/22/РРО/ НОМЕР_4 
Перед початком проведення фактичної перевірки працівниками відповідача ознайомлено ОСОБА_1 із службовими посвідченнями, наказом від 30.09.2019 року №186 та направленнями на перевірку від 09.10.2019 року №0109, №0110 та надано їх копії, що підтверджується підписами у направленнях.
Перевіркою встановлені наступні порушення: не проведення розрахункової операції з продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів через РРО у зв`язку із його відсутністю; факт здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; факт здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами без наявності відповідної ліцензії; продаж алкогольних напоїв та тютюнових виробів у невизначених для цього місцях - місце торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами не обладнане РРО, через який фіксується продаж вказаних товарів.
Позивач 11.10.2019 року подала до відповідача заперечення на акт фактичної перевірки, у яких заперечила факт вчинення правопорушення.
На підставі акту фактичної перевірки від 09.10.2019 року №0042/21 /22/РРО/ НОМЕР_4 , та за результатами розгляду заперечень на акт фактичної перевірки, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняті:
- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 року №05830506, яким до позивача за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на підставі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1,00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення від 21.10.2019 року №05840506, яким до позивача за порушення ст. 15, ст. 153 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» на підставі ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів» застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 40 800,00 грн.
Не погодившись із прийнятими ППР, позивач звернулась до суду.
Позивач стверджує, що не реалізовувала не підакцизний товар, відтак застосування штрафних санкцій є незаконним. Також стверджує, що факт отримання на її розрахунковий рахунок коштів за реалізацію підакцизних товарів встановлений під час перевірки іншого ФОП, тобто в межах іншої перевірки, а не фактичної перевірки позивача, відтак не може бути застосований для накладення штрафу на ФОП ОСОБА_1 .
Відповідач стверджує, що ревізорами 23.09.2019 року проведено контрольну розрахункову операцію із придбання підакцизних товарів. Розрахунки проведені у безготівковому порядку через термінал, що належить позивачу, відтак вона є продавцем підакцизного товару.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що встановлені порушення в акті фактичної перевірки від 09.10.2019 року №0042/21/22/РРО/ НОМЕР_4 є доведеними, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 21.10.2019 року №05830506 та №05840506 прийняті відповідно до вимог чанного законодавства України.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно п.75.1.3 ст.75 фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений статтею 80 ПК України.
Так, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).(п. 80.1)
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
Так, згідно п.80.1. цієї статті, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Пунктом 80.2. ст. 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
-пп.80.2.1. - у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;
-пп.80.2.2. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;
-пп. 80.2.3. - письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;
-пп.80.2.4. - неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;
-пп.80.2.5. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;
-пп.80.2.6. - у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;
-пп.80.2.7. - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.
Наведеною нормою передбачено вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути проведена фактична перевірка.
Як вбачається з матеріалів справи в  наказі на проведення фактичної перевірки №186 від 30.09.2019 року зазначено, що перевірка призначена на підставі  ст.20, пп.80.2.1, 80.2.2, 80.2.5, п.80.2 ст. 80 Податкового Кодексу України.  
Виходячи з пояснень представника відповідача, відповідач вважав, отримані докази (товарний чек від 23.09.2019 року о 14 год. 09 хв. на суму 58,50 грн.) під час придбання товару працівником Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі при проведенні контрольної розрахункової операції під час перевірки ФОП ОСОБА_2 .
Колегія суддів критично розцінює відповідні доводи з огляду на наступне.
Пунктом 80.4. ст.80 ПК України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп.20.1.10 п. 20.1 ст. 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.
Відповідно до пп.20.1.11 п. 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.
Під час проведення перевірки посадовими особами, які здійснюють таку перевірку, може проводитися хронометраж господарських операцій. За результатами хронометражу складається довідка, яка підписується посадовими особами контролюючого органу та посадовими особами суб`єкта господарювання або його представника та/або особами, що фактично здійснюють господарські операції (п. 80.8 ст. 80 ПКУ).
Підпункт 14.1.264 п.14.1 ст.14 передбачає, що хронометраж - процес спостереження за веденням господарської діяльності платника податків, який здійснюється під час проведення фактичних перевірок та застосовується контролюючими органами з метою встановлення реальних показників щодо діяльності платника податків, яка здійснюється на відповідному місці її провадження.
Згідно з пп. 20.1.9 п. 20.1.9 ст. 20 ПК України, податковий орган має право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.
Аналіз зазначених положень дає підстави для висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), що дає право перевіряючім прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка підприємця.
При цьому, перевірка чеків за минулий період часу носить характер документальної перевірки, а тому такі дії, не можуть вчинятися в рамках фактичної перевірки та слугувати підставою для застосування штрафних санкцій.
Як вбачається, судом першої інстанції зроблено висновок, що фіскальний орган наділений повноваженнями проводити контрольні розрахункові операції перед початком фактичної перевірки. Проте, судом не було враховано, що приведеними нормами Податкового кодексу не передбачено повноваження фіскального органу проводити контрольні розрахункові операції до призначення фактичної перевірки відповідним наказом.
Крім цього, відповідно до п. 80.4 ст. 80 ПК України контрольні розрахункові операції здійснюються до початку перевірки платника податків і тільки в тому випадку, якщо предметом перевірки є дотримання порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО).
Таким чином, колегія суддів вважає щ контрольна розрахункова операція може бути здійснена після призначення фактичної перевірки та до початку її проведення. При цьому, для призначення такої перевірки вже мають існувати підстави, вичерпний перелік яких наведений у п.80.2 ст.80 ПК України.
З урахуванням предмету перевірки, такими підставами могли бути обставини, наведені у пп.80.2.1., пп.80.2.2., пп.80.2.3 п.80.2. ст.80 ПК України.
Однак, у спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні підстави призначення перевірки, окрім звичайного посилання на норми, що регулюють питання призначення перевірки.  Інформацію, на яку в своїх поясненнях посилається відповідач, колегія суддів вважає такою, що отримана у спосіб, не передбачений нормами податкового законодавства.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наказ про призначення фактичної перевірки не містить джерела інформації про можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18 грудня 2018 року у справі №820/4895/18 та від 05 березня 2019 року у справі №820/4893/18, і відповідно до вимог частини п`ятої  статті 242 КАС України  враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість доводів апелянта. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій.  
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та порушено норми матеріального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Приймаючи нове рішення, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню, у зв`язку з порушенням суб`єктом владних повноважень норм податкового законодавства з підстав, наведених вище.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд апеляційної інстанції,-
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2020 року - скасувати, прийняти у справі №540/2753/19 нове судове рішення.
Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити. Визнати протиправним і скасувати податкові повідомлення-рішення від 21.10.2019 року №05840506 та №05830506.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.  

Головуючий суддя 	 	Джабурія О.В.	
Судді	    	Вербицька Н. В.    Кравченко К.В.