ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
17 червня 2020 року           справа №200/1993/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Арабей Т.Г., Міронової Г.М., 
секретар судового засідання – Мирошниченко О.Л., 
за участю: представника позивача - Плакси А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства  «Промстроймонтаж»  на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року  у справі  № 200/1993/20-а (головуючий І інстанції Аканов О.О., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області)  за позовом  Приватного акціонерного товариства  «Промстроймонтаж»  до  Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  про скасування вимоги, -            
                                      
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство  «Промстроймонтаж»  (далі – ПрАТ «Промстроймонтаж»,   позивач) звернулося до суду з позовом до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач) про скасування вимоги № 70-02/2-755 від 04.02.2020 року про надання інформації.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року провадження у  справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України (а.с. 67-69).
Позивач  не погодився з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт, посилаючись на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/22683/16, вважає, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства (а.с. 74-78).
Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою суду апеляційної інстанції від 17.06.2020 року допущено заміну відповідача – Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  на Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України. 
Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірив доводи апеляційної скарги та відзиву на неї і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
          Позивач звернувся з позовом про скасування вимоги  № 70-02/2-755 від 04.02.2020 року, якою зобов`язано ПрАТ «Промстроймонтаж» протягом 30-ти днів надати інформацію та копії документів щодо наявності ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях учасників процедури торгів - ТОВ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління «Новація» та ПрАТ «Промстроймонтаж».
Отже, предметом спору у цій справі є оскарження рішення територіального відділення АМК, пов`язаного з розглядом справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Ухвалою суду першої інстанції від 24 лютого 2020 року зобов`язано Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надати інформацію щодо того, чи стосується вимога № 70-02/2-755 від 04.02.2020 року про надання інформації до порушень законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання (а.с. 32).
На виконання вищенаведеної ухвали листом від 02.03.2020 року відповідач повідомив суд, що спірна вимога не стосується порушень законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктів господарювання, контроль за дотримання яких здійснює виключно Антимонопольний комітет України. Разом з тим, у вимозі зазначена підстава її направлення - у зв`язку із здійсненням державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції, що підлягає розгляду в порядку господарського судочинства (а.с. 37-38).
          Згідно ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26 листопада 1993 року № 3659-XII (далі – Закон № 3659) основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення (ч. 1 ст. 12 Закону № 3659).
Розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ст. 22 Закону № 3659).
Суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання (ч. 1 ст. 22-1 Закону № 3659).
Згідно Закону України «Про захист економічної конкуренції» від 11 січня 2001 року № 2210-III (далі – Закон № 2210)
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 2210 заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.
Рішення Антимонопольного комітету України, адміністративної колегії Антимонопольного комітету України та державного уповноваженого Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарського суду міста Києва. Рішення адміністративної колегії територіального відділення Антимонопольного комітету України оскаржуються до господарських судів Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (ч. 2 ст. 60 Закону № 2210).
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, у тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень АМК, а також справи за заявами органів АМК з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності.
 Таким чином, дії та рішення, ухвалені з процесуальних засад діяльності органів Антимонопольного комітету України щодо захисту від недобросовісної конкуренції не можуть бути предметом судового розгляду за правилами КАС України. Такий спір підвідомчий судам господарської юрисдикції.
 Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 820/2953/18, Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 922/2274/17, від 21 лютого 2019 року у справі № 808/2309/16, від 17 липня 2019 року у справі № 821/780/16, відповідно до яких справи зі спорів про оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України в силу приписів наведеного Закону «Про захист економічної конкуренції» підвідомчі господарським судам і підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, за винятком, відповідно до положень статті 19 КАС України, скарг про порушення законодавства у сфері державних закупівель та рішень у сфері державної допомоги суб`єктам господарювання.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно п. 1 ч. 1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
          Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги посилання апелянта на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 910/22683/16, з огляду різні предмети спорів у цій справі та справі № 910/22683/16. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала про закриття провадження прийнята з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду відсутні.
Керуючись  ст. ст. 19, 238, 241, 242, 250, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  Приватного акціонерного товариства  «Промстроймонтаж» - залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2020 року  у справі  № 200/1993/20-а за позовом  Приватного акціонерного товариства  «Промстроймонтаж»  до  Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  про скасування вимоги – залишити без змін.
Повний текст постанови складений 17 червня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, але не менше строку дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, щодо запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Головуючий                                                                                        І.В. Геращенко

Судді                                                                                           Т.Г. Арабей

                                                                                                        Г.М. Міронова