Дата документу 29.04.2020 Справа № 320/4440/18

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 320/4440/18                                    Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1559/20 Сметаніна А.В.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
       Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
       розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Кальченка Андрія Володимировича на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович на бездіяльність Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за участю заінтересованої особи - Акціонерне товариство «Укрзалізниця»,
В С Т А Н О В И В:
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко А.В. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за участю заінтересованої особи - Акціонерне товариство «Укрзалізниця», посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.07.2019 року задоволено позов ОСОБА_1 до АТ «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
       15.11.2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області видано п`ять виконавчих листів.
       24.12.2019 року заявник на адресу Печорського РВДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції (м. Київ) направив п`ять заяв про примусове виконання рішення суду, до яких було додано п`ять виконавчих листів. 
       Вказані документи було отримано ВДВС 02.01.2020 року. 
       Однак, лише 24.01.2020 року, згідно бази даних автоматизованої системи, заявник дізнався про відкриття трьох виконавчих проваджень та про відмову у двох виконавчих провадженнях. 
       Разом з тим, жодної постанови про відкриття виконавчого провадження та про відмову у відкритті виконавчого провадження йому направлено не було. 
       Вважає вказані дії державного виконавця неправомірними, оскільки документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. 
       Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати неправомірною бездіяльність Печерського РВДВС міста Київ Головного ТУЮ (м. Київ) щодо порушення строків направлення ОСОБА_1 постанови (повідомлення) по результатам розгляду його заяви про примусове виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.07.2019 року по справі відносно стягнення з боржника витрат на правову допомогу та зобов`язати Печерський РВДВС міста Київ Головного ТУЮ (м. Київ) направити ОСОБА_1 рекомендованим поштовим повідомленням постанови (повідомлення) по результатам розгляду його заяв про примусове виконання рішення суду та судові витрати покласти на вказаний державний орган.
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 в особі представника Кальченка А.В. звернувся до суду з заявою про закриття провадження у справі.
Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року у задоволені заяви про закриття провадження у справі відмовлено.
       У задоволені скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кальченко Андрій Володимирович на бездіяльність Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, за участю заінтересованої особи - Акціонерне товариство «Укрзалізниця» відмовлено.
У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Кальченко А.В. зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повній мірі досліджені обставини справи, що мають значення для справи, не досліджені докази по справі, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі.
Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
       За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
       Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що в діях державного виконавця не виявлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» чи законних прав стягувача, а також враховуючи всі обставини справи, суд не знайшов підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко А.В.
       З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія апеляційного суду. 
       Згідно статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
       За вимогами ч.3 ст.451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
       Положеннями ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
       Згідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», підлягають виконанню державною виконавчою службою зокрема такі виконавчі документи, як виконавчі листи, що видаються судами.
       Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
       За ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
       Стаття 28 Закону України «Про виконавче провадження» регламентує порядок надсилання документів виконавчого провадження. 
       Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.07.2019 року позов ОСОБА_1 до ПАТ «Укрзалізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні діїзадоволено частково.
       Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 593,64 грн., з урахуванням податків та обов`язкових зборів.
       Зобов`язано ПАТ «Укрзалізниця» призначити та виплатити ОСОБА_1 матеріальне забезпечення за період: з 23.01.2018р. по 27.01.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №784193 ; з 3.02.2018р. по 07.02.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №638876 ; з 13.03.2018р. по 17.03.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ №639186 ; з 21.04.2018р. по 25.04.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДГ № 639843 ; з 29.05.2018р. по 02.06.2018р. відповідно до листка непрацездатності Серія АДЛ № 132640 .
       Зобов`язано ПАТ «Укрзалізниця», звернутись до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності із заявою - розрахунком про нарахування ОСОБА_1 матеріального забезпечення: за п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 28.01.2018 року по 01.02.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 784193 ; за двадцять чотири дня у періоді тимчасової втрати працездатності з 08.02.2018 року по 03.03.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 638876 ; за двадцять п`ять днів у періоді тимчасової втрати працездатності з 18.03.2018 року по 11.04.2018 року за листком непрацездатності Серія АДГ № 639186 ; за двадцять шість днів у період тимчасової втрати працездатності з 26.04.2018 року по 22.05.2018 року (стати до роботи 22.05.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДГ № 639843 ; за два дні у період тимчасової втрати працездатності з 03.06.2018 року по 05.06.2018 року (стати до роботи 05.06.2018 року) за листком непрацездатності Серія АДЛ№ 132640 .
       Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 2114 грн. 40 коп.
       Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 6400 грн.
       Рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 6061 грн. 85 коп. допущено до негайного виконання.
       В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
       Рішення набрало законної сили 16 жовтня 2019 року.
       15 листопада 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано п`ять виконавчих листів по цій справі.
       24 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного ВДВС міста Київ Головного ТУЮ у м. Києві з заявою про примусове виконання рішення суду, подав оригінал виконавчого листа № 320/4440/18 (справа № 2/320/204/19), виданий Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 16.07.2019 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» витрат на правову допомогу в розмірі 6 400 грн., та просив винести постанову про відкриття виконавчого провадження по вказаному виконавчому листу.
       Постановою державного виконавця Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. від 23.01.2020 року відкрито виконавче провадження № 61041974. Копію цієї постанови направлено сторонам виконавчого провадження.
       За матеріалами справи, копію постанови про відкриття виконавчого провадження отримано ОСОБА_1 21 лютого 2020 року. 
       Оскільки державним виконавцем виконано обов`язок в частині належного надсилання документів виконавчого провадження в силу зазначених вище положень Закону, тому в діях державного виконавця не виявлено порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження».
       Таким чином, державним виконавцем Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваль Л.І. в межах наданих йому законом повноважень прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження.
       Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.
       Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
       Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
       Відповідно до Постанови N 6, 07.02.2014, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.
       Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.
       Крім того, судом обґрунтовано відмовлено у задоволені клопотання про закриття провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Кальченко А.В. на бездіяльність Печерського районного ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
       Частиною 1 статті 255 ЦПК України передбачені підстави закриття провадження у справі.
       Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
       Отже, ухвалення процесуального рішення, як закриття провадження у справі за скаргою, спеціальними нормами статей ЦПК України, які регулюють судовий контроль за виконанням судових рішень, не передбачено.
       Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
       З урахування наведеного колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону і підстав для її скасування не вбачає.
       Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

                                       П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кальченка Андрія Володимировича залишити без задоволення.
               Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 лютого 2020 року по цій справі залиши без змін.
       Дата складання повної постанови 04 травня 2020 року.
               Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко