КИЇВСЬКИЙ   АПЕЛЯЦІЙНИЙ   СУД
      
єдиний унікальний номер справи 755/9351/18
номер апеляційного провадження: 22-ц/824/286/2020
                                                                                                                       
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М                                           У К Р А Ї Н И

            18 лютого  2020 року  Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів:
                        судді-доповідача        -          Білич І.М.
                        суддів                          -          Іванченко М.М., Лапчевська О.Ф.
            розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П.,
            у цивільній справі №755/9351/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
                                                   в с т а н о в и л а :
 
            У червні 2018 року ПАТ Комерційний банк  «ПриватБанк» звернулося  з позовом  про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 за картковим договором №б/н від 28.01.2014 року  на загальну суму 27 782,98 гривень та понесені судові витрати.
            Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 28.01.2014 року  між сторонами укладено кредитний картковий договір  у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 300 гривень. Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах кредитного ліміту, проте відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка складається із заборгованості: за тілом кредиту - 444,67 гривень; за відсотками - 10 404,48 гривень; по  пені - 15 134,64 гривень; по штрафу - 500 гривень (фіксована частина ) та 1299,19 гривень( процентна складова). 
 
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва  від 25 липня 2019 року  було частково задоволено позовні вимоги АТ КБ „ПриватБанк".
Стягнуто  з  ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного  банку „ПриватБанк" суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 січня 2014 року   у розмірі 444, 67 гривень та  судовий збір  1762 гривни.
 У решті позовних вимог відмовлено.
 
Рішенням Єдиного акціонера банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний банк „ПриватБанк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства Комерційний банк „ПриватБанк"
 
Не погодившись з  рішенням суду, АТ КБ «Приватбанк»  подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої ставив питання про його скасування  в частині відхилених позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та постановлення в цій  частині нового рішення про задоволення позову.
Скаржник посилався на те, що відмовляючи у стягнення відсотків за користування кредитними коштами, суд порушив приписи ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 1048 ЦК України. Крім того, оскаржуване рішення суду, на думку позивача, наносить істотну шкоду усім споживачам банківських послуг та порушує стабільність функціонування фінансового сектору держави. 
Встановивши, що банк надав відповідачу  кредит, а відповідач його не повернув, місцевий суд не мав жодних підстав відмовити у стягненні відсотків за кредитом. Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту, місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність банку, який є системною державною фінансовою інституцією, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надають іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.
Відзив на апеляційну скаргу подано не було.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 369  ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду у порядку  спрощеного  позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За ч. 13 ст.7 ЦПК України,  розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників процесу про розгляд справи. 
 
Заслухавши доповідь судді - доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга  частковому підлягає задоволенню виходячи з наступного.
 
Судом при розгляді справи  встановлено, що  відповідачем ОСОБА_1 28 січня 2014 року  була підписана з ПАТ «КБ «ПриватБанк»  Анкета-заява про приєднання до «Умов і Правил надання банківських послуг у «ПриватБанку»,   відповідно до змісту якої слідує, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний картковий договір, за яким  позичальник отримав у банку платіжну картку із встановленням кредитного ліміту у розмірі 300 гривень.
Згідно з  наданим позивачем  розрахунком заборгованості заборгованість  ОСОБА_1 станом на  30 травня 2018 року  становила  27 782, 98 гривень.
 
Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення суми заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції враховував, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті. При цьому враховуючи вимоги  ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк ( термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом  пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить  про порушення його прав, тому банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання  виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
 
Враховуючи, що подана апеляційна скарга не містить у собі заперечень  щодо рішення суду в частині стягнення    заборгованості за тілом кредиту, судом апеляційної інстанції  рішення в цій частині  не переглядається,  виходячи з положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України.
Відмовляючи у задоволенні вимог щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів погодження сторонами істотних умов кредитного договору, зокрема, розміру процентної ставки за користування кредитом.
 
Проте  погодитися з такими висновками суду не можна виходячи з наступного.
 
Колегія  суддів вважає, що  судом першої інстанції при постановленні  рішення не було взято до уваги надані позивачем  на виконання ухвали суду  щодо усунення недоліків наступні документи : - довідку про зміну умов кредитування та обслуговування  кредиту  ОСОБА_1   та виписка по особовому рахунку ОСОБА_1 ( а.с.39 -42).
Виходячи з даних відображених у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, позивач вказує на те, що старт карткового рахунку НОМЕР_1 розпочався 28.01.2014 року ( а.с. 42). 
Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» базова ставка  відсотків за місяць становила за тратами здійсненими з 01.09.2014 року -2,9%; за тратами здійсненими з 01.04.2015 року - 3,6%  ( а.с.8). 
 За інформацією що міститься у виписці по особовому  рахунку  відповідача вбачається, що банком  під час користування відповідачем   кредитними коштами здійснювалося списання процентів за  використання кредитного ліміту в розмірі 3, 6 % починаючи з 01.09.2016 року ( а.с.40).
 
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч.1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Згідно ч.1 ст. 651 ЦК України, зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
За ч. 3 ст. 653 ЦК України, в разі зміни договору зобов`язання змінюються з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Отже, якщо сторони кредитного договору досягнули домовленості щодо всіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом  з дотриманням певної процедури, то таке збільшення може відбуватись виключно в разі дотримання передбаченої договором процедури. У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.
Відтак, колегія суддів вважає, що надані позивачем зазначені вище докази свідчать про те, що  ОСОБА_1 починаючи  з січня 2014 року   користувався послугами позивача, отримував кредитні кошти, частково їх повертав, що призвело до утворення заборгованості в розмірі  444,67 гривень по кредиту, які підлягають стягненню з відповідача за рішенням суду. При цьому  банком здійснювалося списання процентів за використання кредитного ліміту за ставкою 3,6%, що свідчить  про те, що  відповідач погодилася з запропонованими банком умовами користування грошовими коштами за договором приєднання.
ОСОБА_1 у встановленому законом порядку  вказаний договір не  оспорював, він є дійсним, а відтак, висновок суду про відмову в частині стягнення  заборгованості по відсотках є суперечливим, оскільки суд встановивши, що відповідач порушив погоджені домовленості в частині повернення отриманих коштів, не взяв до уваги, що при частковому поверненні цих коштів  банку, останній здійснював списання процентів за використання кредитного ліміту  в розмірі 3,6%, які визнавалися відповідачем. Крім того  на час підписання анкети - заяви,  будь-які  застереження в ній, що договір приєднання є безпроцентним відсутні.
 
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь  позивача  заборгованості по процентам за користування кредитом. 
Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Сума розрахунку заборгованості по відсоткам за користування кредитом визначена позивачем в наданому до суду позові станом на 30.05.2018 року склала 10404,48грн.
При цьому, ні одна графа  наданого розрахунку заборгованості за договором № б/н від 28.01.2014 року  не містить  у собі зазначення  заборгованості по відсоткам за користування кредитом  в розмірі 10404, 48 гривень( а.с.5,6).
Відтак,колегія суддів вважає, що до задоволення  вимог позивача про стягненню заборгованості по відсоткам за користування кредитом підлягає  сума в розмірі 371,29грн.
У іншій частині рішення суду залишити без змін.
Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, на користь позивача підлягає  стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме 94,35 грн.
 
Керуючись ст.ст. 7, 368, 374, 376, 381-384,387 ЦПК України, колегія суддів,-
 
п о с т а н о в и л а :
 
Апеляційну скаргу  представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 25 липня 2019 року в частині вирішення позовних вимог про  стягнення процентів за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову, якою;
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, К/р у НБУ № НОМЕР_3 , МФО 305299, юридична адреса: м. Київ, вулиця Грушевського, 1-Д)  нараховані відсотки за користування кредитом за договором б/н від 28.01.2014 року в розмірі  371,29 ( триста сімдесят одну гривну двадцять дев`ять копійок).
У іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 94,35 ( дев`яносто чотири гривни тридцять п`ять копійок).
Постанова набирає чинності з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач
Судді: