КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 759/8785/18                   
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/4294/2020

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
10 червня 2020 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Макаренко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року у складі судді Петренко Н.О.,
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення аліментів,-      
 
В С Т А Н О В И В :
 
У червні 2018 року   ОСОБА_2    звернувся до ОСОБА_1 до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів з 1/3 до 1/6 частини від доходів, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та відкликання виконавчого листа № 759/7307/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16 серпня 2016 року з позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки з усіх видів його доходу щомісяця, починаючи з 24 травня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходу щомісяця, починаючи з 24 травня 2016 року до досягнення сином ОСОБА_5 трьох років. 
Вказував, що з 01 вересня 2017 року і на момент подачі позову, позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_6 . Від шлюбу є син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У його матері погіршився стан здоров`я, утримувати та забезпечувати себе фінансово вона не може за станом здоров`я, знаходиться на утриманні позивача. Дружина позивача перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не має свого доходу й також перебуває на його утриманні. 
Зазначає, що він із дружиною та новонародженою дитиною винаймає житло, за що щомісячно сплачує 6 000 грн.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.
Зменшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16  серпня 2016 року по справі № 759/7307/16-ц на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , що належить до стягнення з ОСОБА_2 з 1/3 до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Відкликано виконавчий лист № 759/7307/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення її повноліття.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке винесено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції в порушення ст. ст. 12, 43, 223 ЦПК позбавив її можливості прийняти участь у судовому розгляді справи, подати додаткові докази свої пояснення по суті заперечень проти позовних вимог, що фактично унеможливило належним чином захистити права неповнолітньої дитини.
Вказала, що судом зменшено розмір аліментів на дитину вдвічі, що є неприпустимим для забезпечення дотримання права дитини на належний рівень життя.
Крім того, зазначила, що судом взагалі не враховано матеріальне становище,  стан  її здоров`я, яке погіршилось та здоров`я дитини.
Також вказала, що судом проігноровано, що починаючи з квітня 2016 року і по теперішній  час, окрім аліментів, жодної матеріальної або фінансової допомоги на фізичний і культурний розвиток, лікування,  відпочинок, зайняття у басейні, вокалом відповідач не надає.
Враховуючи зазначене, просила, змінити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, зменшивши розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 з 1/3 до1/4  частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дні набрання законної сили постанови суду і досягнення дитиною повноліття.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, вислухавши ОСОБА_1 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити,   ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8 , які просили відхилити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що непідлягає задоволенню з наступних підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з  01 вересня 2017 року,  який  рішенням  Святошинського районного суду м.Києва від 16 серпня 2016року розірвано (т. 1 а.с.20).
Від  шлюбу сторони мають сина  ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т. 1 а.с.21).
Відповідно довідки № 137 від 28 березня 2018року, виданої ДП «Національний академічний драматичний театр ім. Івана Франка», ОСОБА_2 за період 01 серпня 2017року по 28 лютого 2018року нараховано сукупний доход в сумі 117 383 грн. 21 коп. (т. 1 а.с.22).
 Встановлено, що ОСОБА_2 не має власного помешкання та відповідно договорів оренди винаймає житло (т. 1 а.с.23,24,28-29,100-102).
Відповідно до довідки МСЕК № 1161362 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 - матір позивача має другу групу інвалідності (т. 1 а.с.26).
 Встановлено,  що  рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 березня 2019 року, з урахуванням постанови Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3  у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2019р. і до досягнення  дитиною повноліття (т. 1 а.с.126-132).
Отже, рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дитини від  шлюбних відносин з іншою жінкою.
Відповідно до довідки № 58 від 06 серпня 2018 року ДНЗ № 819,  син сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  відвідує ДНЗ № 819 з вересня 2017р. по теперішній час (т. 1 а.с.51).
 Відповідно до справи,   ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,  відвідує музичні заняття у музичній студії «Глорія» з 26 березня 2018 року (а.с.52).
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, враховуючи матеріальний стан ОСОБА_2 , виходив з того, що позивач на утриманні має ще одну дитину, на яку він сплачує аліменти, дружину у декретній відпустці, а також непрацездатну матір.
З такими висновками колегія суддів погоджується, вони є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до вимог частини 1 статті  183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 192 СК України визначено, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішення суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до роз`яснень, викладених в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді  справ щодо батьківства, материнства  та стягнення аліментів », Відповідно  до  ст.  192 СК (2947-14) розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками,  суд може  змінити  за  позовом  платника  або  одержувача  аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану,  погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Частиною 5 статті 183 СК України регламентовано, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2  ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до приписів статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.  
Таким чином, під час перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції встановлено, що з часу ухвалення рішення Святошинського районного суд м. Києва від 16 серпня 2016 року у майновому стані позивача відбулись суттєві зміни. 
Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача народився син ОСОБА_9 ,  на утримання якого  рішенням суду від 29березня 2019року  утримуються аліменти у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку   дружина позивача не працює у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною.
Зазначене свідчить про те, що майновий стан  позивача погіршився.
Крім того, як вбачається з довідки МСЕК № 1161362 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 - матір позивача має другу інвалідності (т. 1 а.с.26).
З долученого до справи  ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції   чергового договору оренди від 27 травня 2020року, убачається, що  позивач з 27 травня 2020 року винаймає житло з щомісячною оплатою в сумі 4000грн.
Отже, матеріалами справи підтверджено  погіршення майнового стану ОСОБА_2 , що в  розумінні положень ст.192  СК України є підставою для зменшення розміру стягнутих з позивача  аліментів.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір щомісячних аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення інтересів дитини, а також відповідає матеріальній можливості відповідача надавати належну матеріальну допомогу на утримання дитини.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року залишити без змін.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                          
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення, з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ перехідних положень ЦПК України.
 
Повне судове рішення складено 15 червня 2020 року.

Суддя-доповідач:   
 
Судді: