У Х В А Л А  
11 червня 2020 року
м. Київ
справа № 333/5567/19
провадження № 61-6226ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізького національного університету, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу, 
В С Т А Н О В И В:
28 березня 2020 року ОСОБА_1 (відповідно до штемпеля на поштовому конверті) подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 грудня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 11 березня 2020 року Згідно частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: для надання виправленої касаційної скарги, яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
У травні 2020 року ОСОБА_1 надав до суду уточнену касаційну скаргу, однак, Верховним Судом така касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду з огляду на такі обставини.
Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається, зокрема, на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції не  вірно застосував положення статті 32 КЗпП України та вимоги Постанови Вищого спеціалізованого  суду  з  розгляду  цивільних  і кримінальних справ від 29 липня 2017 року № 676/4397/16.
Суд касаційної інстанції роз`яснює, що відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Таким чином, суди при вирішенні справ мають брати до уваги тільки  висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Враховуючи законодавчі обмеження щодо формування єдиної правозастосовчої практики, неврахування судами висновків Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ не може бути підставою для касаційного оскарження судових рішень.
Таким чином ОСОБА_1 не усунув недоліки касаційної скарги у повному обсязі, зокрема, не обґрунтував  належним чином одну з підстав касаційного оскарження, а саме - оскарження судового рішення на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.
З урахуванням того, що скаржник звертається до суду особисто, без допомоги адвоката, не має достатніх знань в сфері юриспруденції, в зв`язку з чим не виконав у повній мірі вимоги ухвали Верховного Суду від 23 квітня 2020 року, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, з урахуванням вимог, викладених в мотивувальній частині цієї ухвали.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання вищевказаних вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
Керуючись статтями 127, 261 ЦПК України,
У Х В А Л И В :
Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених вище недоліків.
Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали, але який не може перевищувати десять днів з дня закінчення карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               Є. В. Петров