Справа № 303/1775/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        24 лютого 2020 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:
головуючого: Собослой Г.Г.,
суддів: Кондор Р.Ю., Готра Т.Ю., 
секретаря: Балаж Н.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  нарішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2019 року у справі №303/1775/19 (Головуючий: Кость В.В.), -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2019 року  ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни та ОСОБА_1 про скасування рішення відповідача за індексним номером 44992548 від 09.01.2019 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 29798873, Дата, час державної реєстрації: 08.01.2019 15:53:21), а також про зобов`язання відповідача поновити запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру.
Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок незаконно прийнятого відповідачем рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за іпотекодержателем  ОСОБА_1  порушуються права власника квартири  ОСОБА_3 , так як нотаріус здійснила спірну реєстрацію всупереч п.46 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 року № 868. Крім того, ОСОБА_1 не мав права отримувати предмет іпотеки у свою власність в порядку задоволення грошових вимог, оскільки він не є банком та не має відповідної ліцензії. Також для реєстрації права власності ОСОБА_1 мав отримати дозвіл органу опіки та піклування, оскільки разом з позивачем зареєстрована та проживає малолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Скасовано рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни за індексним номером 44992548 від 09.01.2019 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за громадянином ОСОБА_1 (номер запису про право власності: 29798873, Дата, час державної реєстрації: 08.01.2019 15:53:21).
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Стягнуто з приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни на користь ОСОБА_2 суму 768 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Не погоджуючись із даним рішенням суду у частині скасування рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. за індексним номером 44992548 від 09.01.2019 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який просить рішення суду у цій частині скасувати, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстави передбачені чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні. 
Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про поновлення запису про права власності сторонами не оскаржено і відповідно до ст.273 ЦПК України рішення у цій частині набрало законної сили. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, представника ОСОБА_2 – адвоката Шаранич С.С., який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. 
При задоволенні частково позовних вимог ОСОБА_2 про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно – квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , суд першої інстанції із посиланням на вимоги ст.ст.1, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», п.5.3 Іпотечного договору зазначав, що відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб визначений іпотечним договором, ненадання такого договору нотаріусу та залишення нею без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, дії приватного нотаріуса щодо реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірну квартиру, власником якої залишався позивач не можна вважати законним. 
Із даним висновком суду першої інстанції судова колегія не може погодитися із наступних підстав.
Встановлено, що 14 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та  ОСОБА_2  укладено кредитний договір №36-05/06/11/11/304/2008/151 відповідно до якого банк надав позичальнику кошти у розмір 110 700,61 доларів США із кінцевим терміном повернення до 14 квітня 2028 року згідно з графіком погашення, який є додатком до цього кредитного договору (а.с.154-158).
У порядку забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором  14 квітня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О. договір іпотеки відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_2 (а.с.165-169). 
Згідно договору купівлі-продажу (відступлення) прав вимоги за кредитним договором від 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 набув права кредитора за первісним договором кредиту №36-05/06/11/11/304/2008/151 від 14 квітня 2008 року про що було повідомлено позичальника та заставодавця  ОСОБА_2  відповідним листом від первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» від 15 листопада 2018 року.    
Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечним договором від 15.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скульською Т.А. відповідачем ОСОБА_1 набуто прав іпотекодержателя за Договором іпотеки від 14.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Ковач Н.О.. 
Згідно до п.5.1 вищезазначеного договору іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання в цілому або в тій чи іншій його частині, а також у випадку порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов`язань за цим Договором або будь-яких гарантій та запевнень, наданих Іпотекодержателю за цим договором. 
Відповідно до п.5.3 договору іпотеки, звернення стягнення на Предмет іпотеки відбувається на підставі:
-рішення суду, 
-виконавчого напису нотаріуса;
-домовленості сторін на передачу Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»;
-права Іпотекодержателя від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». 
Пунктом 5.4 договором іпотеки визначено, Іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок стягнення на Предмет іпотеки в межах передбачених п.5.3 цього Договору. 
Відповідно до ст.36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі або згідно з окремим договором між іпотекдавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладено одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосовувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі може передбачити передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Кодексу. 
Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 
Враховуючи положення ст.ст.33, 35, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» законодавцем визначено, що позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням у іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. 
Договір іпотеки був укладений позивачем добровільно, позивач погодилася, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором до іпотекодержателя переходить право власності на предмет іпотеки і тим самим позивач надала згоду на перехід права власності до іпотекодежателя в майбутньому. 
Усунення порушення основного зобов`язання згідно із кредитним договором ОСОБА_1 направлялось повідомлення на адресу позивача, що боржником не виконано. 
Посилання у позові ОСОБА_2 про порушення прав малолітніх, судова колегія до уваги не приймає оскільки пунктом 2.1.7 Договору іпотеки сторони передбачили, що внаслідок укладення цього договору іпотеки не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей та інших осіб, яких Іпотекодавець зобов`язана утримувати за законом і договором. Крім того, відповідно до п.3.1.14 договору іпотеки ОСОБА_2 , як іпотекодавець, взяла на себе зобов`язання не прописувати неповнолітніх/малолітніх дітей у нерухомості, що є предметом іпотеки на період дії даного Договору. 
При постановленні рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на вищенаведене і рішення підлягає скасуванню у відповідності до п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.376 ЦПК України із ухваленням нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити із вищезазначених підстав. 
Судові витрати у відповідності до ст.ст.133, 141 ЦПК України у вигляді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення суду у розмірі 1 152,60 грн. підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ..
Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, ст.ст.33, 35, 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», судова колегія, - 
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 10 травня  2019 року скасувати. 
У позові ОСОБА_2 відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 152,60 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено – 05 березня 2020 року.

Головуючий (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського
апеляційного суду                                                                                  Г.Г. Собослой