ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2020 р.                         м.Київ                    Справа№ 911/923/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Куксова В.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 16.06.2020 року у справі №911/923/19      (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Новопетрівської сільської ради 
на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019, повний текст якого складено 07.10.2019
у справі №911/923/19 (суддя - Карпечкін Т.П.)
за позовом Новопетрівської сільської ради                                                                                           
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокомплекс» 
за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Вишгородської районної державної адміністрації                               
про внесення змін до договору.                   

В С Т А Н О В И В :
          У квітні 2019 року Новопетрівська сільська рада (далі-позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Технокомплекс» (далі-відповідач) про внесення змін до Договору оренди земельної ділянки кадастровий номер 3221886001:03:226:0101, укладеного 05.12.2006 року між Вишгородською районною державною адміністрацією, права та обов`язки якої за вказаним договором перейшли до Новопетрівської сільської ради, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОКОМПЛЕКС», посвідченого Голуб Л.А., приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу, та зареєстрованого в реєстрі за № 16529, виклавши пункт 6 Договору в такій редакції: « 6. Розмір річної орендної плати становить 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в безготівковому порядку на рахунок Новопетрівської сільської ради». 
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на необхідність перегляду розміру річної орендної плати на виконання рішення № 1197 від 13.09.2018 Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області "Про внесення змін до договорів оренди землі комунальної власності" у зв`язку зі зміною розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зміни розмірів земельного податку.                                        
Рішенням Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також, скаржник просить порушити апеляційне провадження та дану справу призначити до розгляду. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, а також з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Також скаржник посилається на правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду України від 02.12.2014 у справі №21-274а14, від 20.11.2012 у справі №3-53гс12, від 14.04.2015 у справі № 21-165а15, від 21.04.2015 у справі № 21-131а15, від 14.07.2015 у справі № 21-1699а15, від 07.10.2015 у справі № 3-481га15 (922/3871/14), від 02.03.2016 у справі №      3-476гс15 (922/538/14), та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №910/10936/17. 
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.12.2019, справу №911/923/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2019 поновлено Новопетрівській сільській раді пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2019 у справі №911/923/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2019 у справі №911/923/19; розгляд апеляційної скарги Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.11.2019 у справі №911/923/19 призначено на 04.02.2020 о 10:00 год.                            
У зв`язку з перебуванням судді Шаптали Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці з 03.02.2020- 05.02.2020, розпорядженням керівника апарату суду №09.1-08/425/20 від 31.01.2020 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/923/19.
Так, за наслідками проведення перерозподілу справи №911/923/19, відповідно до витягу з протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 31.01.2020 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Яковлєв М.Л.; судді: Куксов В.В., Тищенко А.І. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.20 апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді: Куксов В.В., Тищенко А.І.; розгляд апеляційної скарги Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 призначено на 04.03.2020 о 14:20 год. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.20 відмовлено Новопетрівській сільській раді у задоволенні заяви про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Тищенко А.І. від розгляду справи №911/923/19.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.20 заяву про самовідвід судді Тищенко А.І. від розгляду справи №911/923/19 задоволено; матеріали справи №911/923/19 передано на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/923/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.20 апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Шаптала Є.Ю., Куксов В.В та призначено розгляд справи на 21.04.2020 о 10:20 год.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.20 розгляд апеляційної скарги Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19    відкладено на 19.05.2020 о 10:20 год.  
Учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 19.05.2020, не з`явились, своїх повноважних представників не направили.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2020 розгляд апеляційної скарги Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19    відкладено на 16.06.2020 о 11:10 год.  
Відповідач та третя особа наданим їм процесуальним правом не скористалися та у судове засідання, яке відбулося 16.06.2020, не з`явились, своїх повноважних представників не направили, про причини своєї неявки суд не повідомили. При цьому, судом апеляційної інстанції було вчинено всі дії з метою належного повідомленні їх про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи викладене та те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників учасників справи не визнавалась обов`язковою, а також нез`явлення їх не перешкоджає вирішенню спору, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності зазначених вище учасників справи.
Також відповідач та третя особа не скористались своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надали суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст.263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.  
Представник скаржника в даному судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 05.12.2006 року між третьою особою та відповідачем був укладений Договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстровано в реєстрі за №16529 (далі - Договір).
Згідно з п.п.1, 2 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 0,3765 га, з кадастровим номером 3221886001:03:226:0101, яка знаходиться на території Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області за межами населеного пункту.
22.08.2013 року Вишгородською районною радою Київської області прийнято рішення «Про затвердження проекту із землеустрою щодо встановлення (зміни) межі адміністративно-територіальної одиниці села Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області» №383-29-У1 та «Про встановлення (зміну) меж села Нові Петрівці, Вишгородського району, Київської області» №384-29-УІ, відповідно до якого встановлено (змінено) межі села Нові Петрівці, Вишгородського району,    Київської області, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про землі в межах території адміністративно-територіальних одиниць НВ-3208119362017 від 05.01.2017 року.
Відповідно до вказаного витягу та відповідної документації із землеустрою щодо встановлення (зміну) меж села Нові Петрівці, в межі села Нові Петрівці включено земельну ділянку з кадастровим номером: 3221886001:03:226:0101.
Частиною 4 статті 173 Земельного кодексу України визначено, що землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади.
Так, на виконання вищевказаної статті було зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер 3221886001:03:226:0101, площею 0,3765 га, РНОНМ: 1246444932218, номер запису про право власності: 20380740.
Частиною 1 статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею (ч.2 ст.148-1 ЗК України)
Відповідно до ч.3 ст.148-1 Земельного кодексу України повідомлення про перехід права власності від держави до територіальної громади або навпаки підлягає опублікуванню у друкованих засобах масової інформації місцевої сфери розповсюдження із зазначенням кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки.
Повідомлення про перехід права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади села Нові Петрівці в особі Новопетрівської сільської ради розміщене в газеті «Час Київщини» від 19.05.2017 №19 [262].
Згідно з ч.4 ст.32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для припинення договору.
З огляду на що, позивач набув прав орендодавця за Договором оренди земельної ділянки від 05.12.2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А. та зареєстрований в реєстрі за №16529.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про наявність достатніх підстав для внесення змін до Договору оренди зважаючи на наступне.
Зі змісту п. 3 Договору станом на дату укладення договору оренди земельної ділянки, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становила 171 613,00 грн.
Пунктом 6 Договору встановлено, що розмір орендної плати за земельну ділянку за рік становить 10 % від грошової оцінки, що складає 17 161,34 грн.
Пунктом 9 Договору визначено, що розмір орендної плати переглядається в разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; унаслідок інфляції; в інших випадках, передбачених законом.
Рішенням Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель села Нові Петрівці» від 13.11.2014 № 778-32-УІ затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель адміністративно-територіальної одиниці села Нові Петрівці, якою визначено середню (базову) вартість одного квадратного метра земель населеного пункту, що становить 113,22 грн./кв.м, та введено її в дію з 01.01.2015 року.
Як вбачається з витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №777 від 31.05.2018 року, який виданий відділом у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київської області, нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,3765 га кадастровий номер: 3221886001:03:226:0101, складає 952 465,06 грн.
Відповідно до статі 7 Закону України «Про плату за землю» (в редакції діючій на момент укладення Договору) ставки земельного податку з земель, грошову оцінку яких встановлено, встановлюються у розмірі одного відсотка від їх грошової оцінки.
Відповідно до статей 10, 12, 274 Податкового кодексу України встановлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування належить встановлення ставок земельного податку.
Пунктом 4.1.4.1. Положення про податок на майно, затвердженого рішенням Новопетрівської сільської ради «Про встановлення місцевих податків і зборів та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на території територіальної громади села Нові Петрівці» від 27.01.2015 року № 912 (зі змінами) встановлено ставку податку за земельні ділянки (крім сільськогосподарських угідь та земель загального користування), нормативну грошову оцінку яких проведено у розмірі 3 (трьох) відсотків від їх нормативної грошової оцінки.
Таким чином, розмір земельного податку станом на 2018 рік (952 465,06 * 3% = 28573,95 грн.) став більше ніж річна орендна плата по Договору (17 161,34 грн.), що на думку позивача, з огляду на умову п. 9 Договору є достатньою підставою для зміни наведеного в п. 6 розміру річної орендної плати у зв`язку зі зміною розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та зміни розмірів земельного податку.
У зв`язку з вищевикладеним, 13.09.2018 року Новопетрівська сільська рада Вишгородського району Київської області ухвалила рішення «Про внесення змін до договорів оренди землі комунальної власності» № 1197 відповідно до пункту 2 якого вирішено встановити річну орендну плату Товариству з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОКОМПЛЕКС» (код 13730680) в розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки за користування земельною ділянкою площею 0,3765 га, кадастровий номер 3221886001:03:226:0101, яка знаходиться по провулку 1-го Травня, 23 в селі Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.
Пунктом 2.1. вказаного вище рішення вирішено внести зміни до Договору оренди земельної ділянки від 05.12.2006 року, укладеного між Вишгородською районною державною адміністрацією, правонаступником якої є Новопетрівська сільська рада, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОКОМПЛЕКС» (код 13730680), посвідченого Голуб Л.А., приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 16529, шляхом укладення відповідного правочину, виклавши п. 6 вказаного Договору в наступній редакції: « 6. Розмір річної орендної плати становить 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в безготівковому порядку на рахунок Новопетрівської сільської ради».
На виконання рішення Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області «Про внесення змін до договорів оренди землі комунальної власності» від 13.09.2018 року № 1197, позивач підготував проект Додаткового договору до Договору, в якому запропонував викласти п.    6 Договору в редакції: « 6. Розмір річної орендної плати становить 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в безготівковому порядку на рахунок Новопетрівської сільської ради».
10.10.2018 року позивач листом від 09.10.2018 року № 03-15/1224 надіслав на адресу відповідача проект Додаткового договору до Договору від 10.10.2018 року в 2 примірниках, які були підписані позивачем з копією рішення Новопетрівської сільської ради «Про внесення змін до договорів оренди землі комунальної власності» від 13.09.2018 року №1197, з проханням повернути підписаний примірник договору до Новопетрівської сільської ради впродовж 20 календарних днів з моменту отримання.
Однак, надісланий позивачем проект Додаткового договору до Договору відповідач не підписав та не повернув позивачу з протоколом розбіжностей, як того вимагають статті 641, 642, 643, 654 Цивільного кодексу України та ст. 188 Господарського кодексу України, чим відмовився від укладення Додаткового договору до Договору.
Зважаючи на вище викладене між позивачем та відповідачем виник переддоговірний спір відповідно до ч.1 ст.649 Цивільного кодексу України та ч.4 ст.188 Господарського кодексу України.
З урахуванням того, що додатковий договір відповідачем підписаний не був, позивач передав спір на вирішення до суду, зазначаючи про наявність підстав для усунення порушень його прав та інтересів та внесення змін до договору оренди у частині визначення нової грошової оцінки земельних ділянок та нового розміру орендної плати.  
Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. 
У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. 
У відповідності до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ст.15 ЗУ«Про оренду землі»).
Згідно з ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. 
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). 
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. 
Порядок зміни умов договору оренди землі врегульовано ст. 30 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. 
У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.
Пунктом 6 Договору оренди земельної ділянки сторонами погоджено що річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 10% від грошової оцінки, що складає 17161,34 грн. без ПДВ на рахунок Новопетрівської сільської ради Вишгородського району Київської області.
При цьому, відповідна річна орендна плата обрахована виходячи з п.3 Договору, яким визначена, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки становить 171613,41 грн.
Як вбачається з проекту додаткової угоди, за якою позивач просить внести зміни в п.6 Договору, передбачено викладення п.6 Договору в наступній редакції: «Розмір річної орендної плати становить 12 (дванадцять) відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в безготівковому порядку на рахунок Новопетрівської сільської ради».
Таким чином, позивач змінює наведену в п.6 Договору ставку орендної плати з 10% на 12%, виключивши фіксовану суму, обраховану від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.
Як на підставу перегляду умов Договору, позивач посилається на п. 9 Договору.
З огляду на п. 9 Договору, на який посилається позивач як на підставу внесення змін до п.6 Договору щодо розміру орендної плати за землю, передбачено можливість перегляду розміру орендної плати в разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; унаслідок інфляції; в інших випадках, передбачених законом.
Таким чином, наведена умова Договору передбачає лише можливість перегляду розміру орендної плати, однак не є безумовною підставою для внесення змін до Договору в односторонньому порядку.
Щодо посилання позивача на наявність достатніх підстав для перегляду розміру орендної плати за землю, колегія суддів зазначає наступне.
Умовами п.6 Договору встановлено, що розмір орендної плати за земельну ділянку за рік становить 10% від грошової оцінки, що складає 17 161,34 грн. 
У зв`язку зі збільшенням нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, позивачем обраховано 10% він нової збільшеної нормативно-грошової оцінки та зроблено висновок про невідповідність наведеного в договорі розміру орендної плати фактичним обставинам та виникнення підстав для перегляду розміру орендної плати.
Однак, замість коригування орендної плати виходячи з нової нормативно-грошової оцінки землі, позивачем збільшено ставку орендної плати, для чого підстави були відсутні, оскільки розмір земельного податку не змінювався в сторону збільшення.
За наведених позивачем обставин правомірним був би перегляд орендної плати з приводу відповідності її розміру новій норматив-грошовій оцінці земельної ділянки, обрахованій виходячи з погодженої Договором ставки 10%, підстави для зміни якої були відсутні.
Відповідно до п. 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з п.288.4. ст. 288 Податкового кодексу України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. 
          У відповідності до п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:   
288.5.1. не може бути меншою за розмір земельного податку:
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;
для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;
288.5.2. не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Згідно з ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності обов`язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Наведені норми податкового законодавства містять визначення ставки орендної плати та розміру орендної плати, обрахованого виходячи з погодженої ставки та нормативно-грошової оцінки земельної ділянки.
Отже, нормою п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України, а саме в п.п.    288.5.1. та 288.5.2. наведено діапазон, в межах якого може встановлюватись орендна плата за землю, з визначенням нижньої межі    (для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки) та верхньої межі (не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки).
Статтею 30 Закону України «Про оренду землі» визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.    
Мова про зміну розміру земельного податку, яка є підставою для перегляду розміру орендної плати за землю, може мати місце в разі, якщо погоджена Договором оренди землі ставка орендної плати є меншою, ніж визначено в п.п. 288.5.1. п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України та більшою, ніж визначено в п.п. 288.5.2.п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України.
З пункту 6 Договору оренди землі вбачається, що ставка орендної плати визначена в розмірі 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає межам, наведеним в п.п.    288.5.1. та 288.5.2. п. 288.5. ст. 288 Податкового кодексу України.
Таким чином, згідно з запропонованими позивачем умовами п. 6 Договору передбачається безпідставне збільшення ставки орендної плати з 10% до 12%, яка в будь-якому випадку має прив`язку до нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Інакше кажучи, якщо обрахувати погоджену в договорі ставку орендної плати в розмірі 10% від нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки в сумі 952 465,06 грн, на яку позивач посилається в своєму розрахунку, річна орендна плата буде складати 952 46,50 грн, що цілком відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи і свідчить про незаконність зміни ставки орендної плати з 10% на 12%, оскільки розмір земельного податку не змінювався в сторону збільшення в порівнянні з погодженою в Договорі 10% відсотковою ставкою орендної плати.
З огляду на що, внесення змін до Договору в частині розміру орендної плати в обраний позивачем спосіб шляхом збільшення ставки орендної плати з 10% на 12%, замість обрахування 10% від нової нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, є неправомірним і свідчить про безпідставну односторонню зміну умов Договору.
Прийняття позивачем рішення «Про внесення змін до договорів оренди землі комунальної власності» від 13.09.2018 року № 1197 в частині встановлення відповідачу нової ставки орендної плати свідчить про вчинення позивачем дій, спрямованих на односторонню зміну саме ставки орендної плати, а не її розміру.
В силу приписів статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рішення органів місцевого самоврядування є обов`язковими для виконання на відповідній території.
Водночас ці рішення не є актами цивільного законодавства в розумінні статті 4 Цивільного кодексу України, якою визначено коло відповідних актів.
Колегія суддів зазначає, що рішення селищної ради може бути самостійною підставою для внесення змін до договору оренди, якщо сторони цього договору визначили безпосередньо в самому договорі таку підставу для внесення змін до нього, що відповідає принципу свободи договору, встановленому статтями 3, 6, 627 Цивільного кодексу України.
Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною в постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №910/7905/17 та від 20.11.2019 №916/2769/18.
Водночас, як зазначалось вище, пунктом 9 Договору оренди визначено, що розмір орендної плати переглядається в разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів; унаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки без вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.
Тобто, умовами Договору оренди земельної ділянки не передбачено такої підстави для зміни розмірів орендної ставки, як прийняття Новопетрівською сільською радою рішення про зміну розмірів ставки, за якою розраховується орендна плата, а рішення сільської ради не є випадком, передбаченим законодавством України. 
Крім того, до переліку повноважень сільської ради у галузі земельних відносин, визначеного ст.12 Земельного кодексу України, не входить законодавче встановлення або зміна граничного (мінімального чи максимального) розміру орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, оскільки такі повноваження в силу приписів статті 288 Податкового кодексу України належать Верховній Раді України - єдиному органу законодавчої влади в Україні (ст.75 Конституції України).
Таким чином, з огляду на ст.ст. 525, 651    Цивільного кодексу України, ст. 30 Закону України «Про оренду землі» та п. 9 Договору, відсутні підстави для внесення змін до Договору оренди, на яких наполягає позивач.
Водночас колегія суддів відзначає, що позивач не позбавлений права здійснити перерахування розміру орендної плати за чинним договором оренди, виходячи із умов договору та нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, та запропонувати відповідні зміни до пункту 9 Договору.             
У справах №21-274а14, №21-165а15, №21-131а15, на які міститься посилання у апеляційній скарзі, предметом позову є визнання протиправним податкового повідомлення-рішення. За змістом рішень у цих справах Верховний Суд України дійшов висновку, що з набранням чинності ПК України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого розміру орендної плати, тобто після набрання чинності ПК України орендна плата за укладеними договорами не може сплачуватись у розмірі меншому, ніж це установлено підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України.
У справі №3-53гс12, предметом позову в якій є вимога про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, Верховний Суд України зазначив, що встановлення у статті 288 ПК України граничних розмірів річної орендної плати за земельну ділянку є підставою для приведення положень спірного договору оренди земельної ділянки у відповідність до вимог закону в частині визначення розміру орендної плати.    
У справах № 3-481гс15, № 3-476гс15 предметом позову є вимога про внесення змін до договору оренди землі в частині розміру орендної плати у зв`язку зі зміною нормативно-грошової оцінки землі на підставі прийнятих радою рішень про затвердження нової технічної документації з нормативної грошової оцінки земель та про затвердження порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель. 
В той же час, у справі №911/923/19, яка розглядається колегією суддів, заявлено вимогу про внесення змін до договору оренди стосовно зміни розміру орендної ставки, що не стосується визначення в договорі нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки та, відповідно, нового розрахунку на цій підставі розміру орендної плати. 
Отже, правовідносини у вказаних вище справах не є подібними у справі №911/923/19, оскільки підстави позовів у зазначеній справі та наведених справах і встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, а також їх правове регулювання є різними, що виключає подібність спірних правовідносин у вказаних справах. 
Правовий висновок, викладений у постанові від 14.02.2018 у справі №910/10936/17 також не може бути взято до уваги з огляду на таке.
Під час розгляду справи №910/7905/17 суд касаційної інстанції, враховуючи предмет і підстави позову, суб`єктний склад, фактичні обставини, які формують зміст спірних земельних правовідносин, в тому числі щодо щорічного затвердження рішеннями Київської міської ради як актами бюджетного законодавства, орендних ставок за земельні ділянки комунальної власності територіальної громади міста Києва, що може становити значний суспільний інтерес для учасників цих правовідносин, визнала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у справі №910/10936/17, та передати справу №910/7905/17 на розгляд палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду. За результатами такого розгляду прийнято постанову від 16.04.2018, у якій зазначено, що "з огляду на те, що за змістом пункту       288.5       статті       288 ПК       України та       статті 21 Закону України "Про оренду землі"       орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то згідно з пунктом 4.8 договору оренди від 14.07.2004 (в редакції від 27.12.2015) підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами цього договору, має бути саме       законодавча зміна граничного (мінімального чи максимального)       розміру цієї плати або зміна розміру земельного податку, а не щорічне визначення рішенням Київської міської ради, яким затверджується бюджет міста Києва на відповідний рік,       розміру орендної плати за землю       шляхом можливого запровадження нових орендних ставок в залежності від видів економічної діяльності землекористувача".
Постанова Верховного Суду України від 14.07.2015 у справі №21-1699а15, на яку посилається скаржник, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутня, а копія до апеляційної скарги не додана.
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище фактів та положення ст.ст.76-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.  
Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано. 
Порушень судом першої інстанції норм процесуального права в розумінні ч.3 ст.277 ГПК України, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, а також неправильного застосування норм матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.    
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу Новопетрівської сільської ради на рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду Київської області від 18.09.2019 у справі №911/923/19 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на Новопетрівську сільську раду.   
           4.Матеріали справи №911/923/19 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 22.06.2020. 

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                В.В. Куксов

                                                                                Є.Ю. Шаптала