Номер провадження: 22-ц/813/3730/20 
Номер справи місцевого суду: 521/9366/19
Головуючий у першій інстанції Лічман Л. Г.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.05.2020                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,  
за участю секретаря - Чепрас А.І.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2019 року у складі судді Лічмана Л.Г.,
в с т а н о в и в:
У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання кредитного договору №0102-2778 від 20.12.2018 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 недійсним в цілому з застосуванням наслідків, передбачених ст. 216 ЦК України.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що в квітні 2019 року йому почали надходити дзвінки від працівників відповідача, з яких він дізнався про те, що ним укладено кредитний договір з ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №0102-2778 від 20.12.2012, згідно якого кредитодавець надає позичальникові грошові кошти в кредит в сумі 10000,00 грн. Згідно з п.1.3. договору строк кредиту та строк дії договору 14 днів. Згідно з п.1.5. договору розмір процентів складає 2% від суми кредиту за кожен день користування. Позивач вважає, що договір не був підписаний з його сторони, сторони не домовились про всі істотні умови, а тому є підстави для визнання договору недійсним. Встановивши факт відсутності підпису, такий договір має бути визнаний нікчемним. У позивача відсутні відомості, що гроші кредитодавцем йому передавались, а отже договір не є укладеним. В оспорюваному договорі відсутні істотні умови, передбачені Законом України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а саме відсутні підписи сторін, не зазначено строк внесення фінансового активу та умови взаєморозрахунків, не визначено мету отримання кредиту, не визначена необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, не визначено види забезпечення наданого кредиту, не визначена процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни та сплати процентів, не визначена реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит, не зазначено порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, не визначено порядок дострокового повернення кредиту. Відповідачем не виконано вимоги ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо надання інформації, а тому такі дії можна вважати нечесною підприємницькою практикою. Відповідач умисно змінив затверджену Законом України «Про споживче кредитування» черговість погашення заборгованості. В період з січня по лютий 2019 року позивачем було помилково внесено на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 6100 грн, вважаючи, що вони вносяться за іншим не припиненим кредитним зобов`язанням. 
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Розгляд апеляційної скарги просив здійснювати з викликом сторін. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт не має електронного цифрового підпису і не міг підписати за його допомогою договір. Кредитний договір не міг бути підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора. Жодними доказами у справі не підтверджено використання сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Для підтвердження перерахування коштів відповідачем надано внутрішній документ, а не первинну бухгалтерську документацію. Суд у рішенні посилається на Правила, яких ще не було на момент укладення договору. Єдиною конструкцією захисту в такому випадку є звернення до суду з вимогою визнати договір недійсним. У кредитному договорі були відсутні його істотні умови. Позиція суду, що спірний договір укладений на 14 днів, а п.7.6 передбачено, що позичальник підтверджує, що отримує кредит не на споживчі цілі, є хибною. Повноваження операційного директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Брилової Н.М. на підписання відзиву на позов не підтверджені, але суд не розглянув клопотання та прийняв відзив на позов з додатками до розгляду. Суд не розглянув клопотання про витребування доказів. Ні відповідач, ні суд не спростовують твердження позивача про ненадання інформації, яку імперативно кредитор повинен надати. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суд поклав в основу рішення подані відповідачем докази, які є недопустимими, оскільки на них не визначено дату засвідчення копії та не зазначено посаду особи, яка їх засвідчує. 
08.01.2020 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.
13.01.2020 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало до суду відзив на скаргу, в якому просило відмовити в її задоволенні та залишити рішення без змін, провести судове засідання в режимі відеоконференції.
27.04.2020 від ОСОБА_1 надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 28.04.2020, без його участі.
27.04.2020 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» подало до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням з 12 березня 2020 року, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» від 11.03.2020 №211, карантину та просило проведення судового засідання здійснювати в режимі відеоконференції.
Враховуючи, що справа тривалий час перебуває на розгляді в апеляційному суді, матеріали справи містять всі необхідні докази для вирішення даного спору, суд дійшов висновку здійснювати розгляд справи без участі сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
20.12.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено кредитний договір №0102-2778 за умовами якого позивачу надано грошові кошти в розмірі 10 000 грн. строком на 14 днів, на умовах строковості, зворотності, платності. В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 1.2. Договору кредит надано позичальнику виключно за допомогою веб-сайту кредитодавця (https://www.creditkasa.com.ua.), за умови ідентифікації позичальника та використання електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно з п. 4.14 Правил надання грошових коштів у кредит, затверджених наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» №35-П від 06.12.2018, які діяли на час укладення договору, кредитодавець інформує Заявника про прийняте рішення щодо видачі Кредиту через: СМС-повідомлення на телефонний номер та/або електронний лист на адресу електронної пошти Заявника, зазначені у Заявці та/або шляхом розміщення інформації в Особистому Кабінеті Заявника на Сайті та/або повідомленням із використанням сучасних сервісів передачі даних (Viber, WhatsApp , Telegram , Facebook, Facebook Messenger і т.д.). У випадку прийняття рішення про надання Кредиту, на електронну пошту Заявника, зазначену в Заявці, надсилається лист з гіперпосиланням, здійснивши перехід по якому, Заявник отримує копію Електронного договору, який підписується згідно вимог, визначених Законом України «Про електронну комерцію» (п. 4.19 Правил).
Договір укладається в Особистому кабінеті (п.4.17 Правил).
Відповідно до п. 4.18 Правил Заявник/Позичальник здійснює вхід в Особистий кабінет за допомогою Логіна Особистого кабінету і Пароля Особистого кабінету.
За умовами п. 4.19 Правил Договір підписується за домовленістю Сторін згідно вимог, визначених Законом України «Про електронну комерцію». Позичальник підтверджує, що алфавітно-цифрова послідовність, яку Заявник отримує шляхом реєстрації на Сайті Кредитодавця засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі та заповнення Заявки, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому СМС повідомлення за номером телефону, вказаним Заявником під час заповнення Заявки, та яка додається (приєднується) до електронного повідомлення від Заявника, є його електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), використовується ним в якості його власноручного підпису та є підтвердженням його особистості.
Позичальник визнає всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), еквівалентними за значенням із документами в письмовій формі, підписаними власноручно. Кредитодавець визнає, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) в -повідомленнях, переданих в рамках користування Особистим кабінетом, призводить до юридичних наслідків, аналогічно з використанням власноручного підпису відповідно до вимог законів. Сторони підтверджують, що електронний Договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для Сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами Сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Заявник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма істотними умовами Договору у момент його підписання шляхом введення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п. 4.20 Правил).
Відповідно до п. 1.3.-1.5. Договору визначено строк кредиту - 14 днів, тобто до 02.01.2019 року. Договір є укладеним з моменту підписання сторонами та набуває чинності з моменту перерахування суми кредиту на поточний банківський рахунок, до якого емітована (прив`язана) платіжна картка, вказана позичальником для укладення цього договору. Протягом строку Кредиту розмір процентів складає 2% від суми Кредиту за кожен день користування Кредитом. 
Згідно з п. 1.7. Договору деталізована інформація щодо визначення сукупної вартості кредиту при нарахуванні основних процентів у відповідності до п. 1.5 Договору, визначена у графіку платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору.
За умовами п. 7.5. Договору позичальник ОСОБА_1 підтвердив своїм підписом, що до укладення договору він отримав від кредитора інформацію, що визначена ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також надав згоду, усвідомлюючи її правові наслідки, на використання, в якості аналога власноручного підпису, для підписання цього договору електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надається кредитодавцем.
На виконання вказаного пункту договору його підписано одноразовим ідентифікатором, про що міститься відмітка в п. 8 договору «Реквізити та підписи сторін».
Відповідно до Додатку №1 до Договору вказано графік платежів, а саме термін платежу 02.01.2019, сума кредиту 10000 грн., нарахований процент 2800 грн., разом до сплати 12800 грн.
Зазначений Договір позики укладений у формі електронного документу з відповідним електронним підписом позичальника, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого законодавства.
Так, відповідно до ст.5 Закону України «Про електронний документ та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.
За статтею 6 вказаного Закону електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документу, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документу. Відносини, пов`язані з використанням електронних цифрових підписів, регулюються законом. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Відповідно до ст.8 вказаного Закону юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
При цьому за ч.1 ст.627 ЦК України та відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Так, ч.1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Істотними умовами кредитного договору відповідно до змісту ч.1 ст.638 ЦК України та ст.1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: 1) фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; 2) умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; 3) порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; 4) правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; 5) механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; 6) реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; 7) розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами.
Згідно з ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.
У разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.
Статтями 15 та 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено відповідальність суб`єкта господарювання, яка не містить положень про такі наслідки як недійсність договору.
Зі змісту оскаржуваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. 
Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що направлявся клієнту смс повідомлення на його телефонний номер.
За ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.
У статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» також зазначено, що до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: 1) для надання кредиту необхідно передати як забезпечення повну суму або частину суми кредиту чи використати її повністю або частково для покладення на депозит, або викупу цінних паперів, або інших фінансових інструментів, крім випадків, коли споживач одержує за таким депозитом, такими цінними паперами чи іншими фінансовими інструментами таку ж або більшу відсоткову ставку, як і ставка за його кредитом; 2) споживач зобов`язаний під час укладення договору укласти інший договір з кредитодавцем або третьою особою, визначеною кредитодавцем, крім випадків, коли укладення такого договору вимагається законодавством та/або коли витрати за таким договором прямо передбачені у складі сукупної вартості кредиту для споживача; 3) передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; 4) встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.
Так як в ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам законодавства та про несправедливість його умов, без їх доведення в розрізі положень ст. ст.76-81 ЦПК України, і спростовуються самим змістом договору, то суд вірно не вбачав підстав для визнання спірного договору недійсним з підстав, передбачених ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».
Частина 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
За умовами п. 7.1 Договору від 20.12.2018, сторони погодили, що невід`ємною частиною цього договору є Правила (Правила надання грошових коштів у Кредит ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»).
З огляду на вищевикладене, доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з усією інформацією про умови кредитування, як того вимагає ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», а Правила не містять підпису позивача, а тому не є частиною Договору є необґрунтованими, оскільки, звернувшись до відповідача із заявкою на отримання кредиту та, підписавши договір, ОСОБА_1 засвідчив той факт, що він обізнаний з Правилами, які включають в себе і умови кредитування.
За ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.
Згідно зі ст.ст.11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.
Разом з тим, умови оскаржуваного договору не суперечать вказаним положенням законодавства.
Приписами статті 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Пунктом 12 частини 1 статті 3 вказаного Закону зазначено, що одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
На підтвердження факту укладення даного Договору саме позивачем свідчить: зазначення в договорі його особистих даних, таких як номер та серія паспорта, ідентифікаційний номер, місце проживання та надсилання відповідачу копій свого паспорта та ідентифікаційного номеру.
На підтвердження перерахування суми кредиту відповідач надав витяг з реєстру банку щодо видачі позивачу кредиту у розмірі 10000 грн.
Крім того, в матеріалах справи містяться витяги з реєстрів банків щодо часткового погашення кредиту за договором від 20.12.2018 № 0102-2778.
Разом з цим матеріали справи не містять належних доказів на спростування факту отримання ОСОБА_1 зазначених коштів.
Отже, наведені обставини спростовують доводи позивача про те, що він не підписував даний Договір, адже він фактично оформив його відповідно до визначеної правилами процедури (п. 4.1, 4.14, 4.19 Договору), здійснив його підписання з застосування одноразового ідентифікатора та користувався кредитними коштами та сплачував платежі за даним кредитним договором.
Доводи апелянта про ведення відповідачем нечесної підприємницької діяльності, в зв`язку з не здійсненням перевірки особи клієнта при укладенні Договору, наявністю доступу третіх осіб до особистих даних позивача, апеляційний суд вважає необґрунтованою, оскільки відповідачем детально розписано порядок укладення та способу підпису договору. Так, доступ до особистих даних, з метою отримання кредиту, що знаходяться в Особистому кабінеті позивача має тільки він сам, оскільки самостійно визначає логін і пароль для доступу до Особистого кабінету та несе самостійно відповідальність за їх збереження, відповідно до п.2.14, 2.16 Правил.
Посилання апелянта на ту обставину, що суд в оскаржуваному рішенні послався на умови Правил надання грошових коштів у кредит, які були затверджені 03.05.2019, тоді як договір укладено 20.12.2018 не спростовують правильності висновків суду щодо відсутності підстав для визнання кредитного договору недійсним. Умови Правил від 03.05.2019 в частині надання кредитних коштів є аналогічними умовам Правил, які діяли на час підписання Договору.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необґрунтованості позову та відмову в його задоволенні.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384  ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 06.05.2020.

Головуючий:                                                                                      

            Судді: