ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/9413/18                                      Головуючий у 1-й інстанції:  Качур І.А. 
                                                                                    Суддя-доповідач:  Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 червня 2020 року                                                                             м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                Василенка Я.М.,
суддів                                                   Кузьменка В.В., Шурка О.І.,
при секретарі                              Кондрат Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2020 у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
                                                В С Т А Н О В И В:
ПАТ «Київспецтранс» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 21.05.2018 № 0297401209.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Київспецтранс» звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що приватним акціонерним товариством «Київспецтранс» 20.02.2018 до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві надана звітна податкова декларація з плати за землю за 2018 рік № 9026428733, згідно якої податкове зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб на 2018 рік в розмірі 4 680 534, 60 грн.
30.03.2018 приватним акціонерним товариством «Київспецтранс» надана уточнююча податкова декларація з плати за землю за 2018 рік № 9055671357, згідно якої податкові зобов'язання по земельному податку з юридичних осіб за 2018 рік були скориговані до зменшення на 4 680 534, 60 грн.
Камеральною перевіркою визначено суму заниження податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб (КБК 18010500) за податковий період січень-лютий 2018 року в розмірі 780 088,70 грн., термін сплати по яким настав на час проведення перевірки на підставі довідок про розмір нормативно-грошових оцінок земельних ділянок.
Відповідачем у відповідності до камеральної перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення № 0297401209 від 21.05.2018, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб.
Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що порушує його законні права та інтереси, звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим, оскільки у ході перевірки встановлено порушення вимог податкового законодавства, що свідчить про заниження позивачем податкових зобов'язань.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що рішення про заниження суми сплати до бюджету єдиного податку є необґрунтованими, оскільки позивачем вірно визначено суму податкового зобов'язання із застосуванням належної нормативної грошової оцінки землі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до     статті 19 Конституції України     органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією     та законами України.
Податковий кодекс України     регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Підпунктом   14.1.72  пункту  14.1  статті  14 Податкового кодексу України  передбачено, що земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
Згідно з підпунктом     14.1.34     пункту     14.1     статті     14 Податкового кодексу України     власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно)
Відповідно до     підпункту     16.1.4     пункту  16.1     статті  16 Податкового кодексу України     платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно з пунктом     269.1     статті     269 Податкового кодексу України     платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
У пункті     270.1     статті     270 Податкового кодексу України     визначено, що об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Згідно з пунктом     271.1     статті     271     цього     Кодексу     базою оподаткування земельним податком є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
У пункті 271.2 статті 271 цього Кодексу рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Відповідно до     п. 285.1     ст.     285 ПК України     базовим податковим (звітним) періодом для плати і землю (земельного податку) є календарний рік.
Згідно      п.     286.5     ст.     286 ПК України     нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному     статтею 58 цього Кодексу.
Відповідно до пункту     286.1     статті     286     цього     Кодексу     підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
Відповідно до пункту  287.1  статті  287  цього  Кодексу  власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Згідно з пунктом     289.1     статті     289     цього     Кодексу     для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України     використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Статтями 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, яка оформляється відповідно до     Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Також, за приписами норм статей 15, 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 07 липня 2011 № 3613-VI до Державного земельного кадастру включаються цілий ряд відомостей про земельні ділянки, зокрема: кадастровий номер; місце розташування; площа; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; нормативна грошова оцінка, а також інформацію про її власників (користувачів), зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такі відомості внесені до Державного земельного кадастру є офіційними
Відповідні центральні органи виконавчої влади з питань земельних ресурсів та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (пункт 274.1 статті 274 Податкового кодексу України).
З контексту наведених норм Податкового кодексу України можна дійти висновку, що нарахування сум земельного податку проводиться контролюючим органом на підставі даних державного земельного кадастру та з використанням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної у встановленому порядку.
Статтями 1, 18 Закону України «Про оцінку земель» від 11 грудня 2003 року №1378-IV встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться юридичними особами, які є розробниками документації із землеустрою відповідно до     Закону України «Про землеустрій». За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація.
Відповідно до статей  15,     20,     23 Закону України «Про оцінку земель»     підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.
Виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.
За результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.
Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності та земельних відносин, а також у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), відповідно до пункту 1 Положення про зазначений орган, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року №15.
Згідно з пунктом 21 Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затверджена     постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.
Таким чином, належним джерелом даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки є витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, який     виданий територіальним органом Держгеокадастру за місцем розташування земельної ділянки, або в силу норми статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», - відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату. При цьому, безпосередньо контролюючий орган не наділений повноваженнями на встановлення та зміну нормативної грошової оцінки земельних ділянок самостійно (в тому числі окремих її складових).
З матеріалів справи вбачається, що згідно витягу з бази даних ПК «Кадастр» по юридичних особах приватним акціонерним товариством «КИЇВСПЕЦТРАНС» отримано: 
- довідку № Ю-29557/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0001) по пр-т. Правди, 85 у Подільському районі м. Києва, площею 98459,20 кв. м. складає - 148 103 242, 24 грн.; 
- довідку № Ю-28775/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0002) по просп. Правди, 85 у Подільському районі м. Києва, площею 296,29 кв. м. складає - 445 682, 17 грн.; 
- довідку № Ю-28774/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0003) по просп. Правди,85 у Подільському районі м. Києва, площею 312,00 кв. м. складає - 419 253, 21 грн.; 
- довідку № Ю-28773/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0004) по пр-т. Правди, 85 у Подільському районі м. Києва, площею 792,43 кв. м. складає - 1 064 835, 97 грн.; 
- довідку № Ю-28772/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0005) по просп. Правди,85 у Подільському районі м. Києва, площею 1422,89 кв. м. складає - 2 140 324, 34 грн.; 
- довідку №Ю-28771/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:400:0006) по просп. Правди,85 у Подільському районі м. Києва, площею 1993,19 кв. м. складає - 2 998 174, 89 грн.; 
- довідку № Ю- 28770/2017 від 23.03.2017, згідно якої розмір нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (кадастровий номер 91:401:0007) по вул. Газопровідна, 9 у Подільському районі м. Києва, площею 645,64 кв. м. складає - 846 233, 95 грн.
Статтею 274 ПКУ встановлені ставки земельного податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено (незалежно від місцезнаходження).
Ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь та земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки (п. 274.1 ст. 274 ПКУ).
Так, як вірно було встановлено судом першої інстанції ставка податку на земельні ділянки встановлюється у розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки на 2018 рік.
Таким чином, відповідач, при визначенні земельного податку за 2018 рік, в силу норми статті 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр», використав відомості з Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку станом на відповідну дату, що відповідає вимогам законодавства, а відтак спростовує доводи апелянта.
Також, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 1 статті 193 Земельного кодексу України, державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Призначенням державного земельного кадастру, відповідно до статті 194 Земельного кодексу України, є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.
Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований     статтею 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр»     (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі:
- витягів з Державного земельного кадастру про об`єкт Державного земельного кадастру;
- довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території) за формою, встановленою Порядком ведення Державного земельного кадастру;
- викопіювань з кадастрової карти (плану) та іншої картографічної документації Державного земельного кадастру.
Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.
Доступ до Державного земельного кадастру надається банкам, центральному органу виконавчої влади, який здійснює державний контроль за використанням та охороною земель, та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів.
Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку містить усі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги.
Для здійснення повноважень, визначених законом, органи державної влади та органи місцевого самоврядування користуються відомостями і документами Державного земельного кадастру щодо земель та земельних ділянок, розташованих на відповідній території, на безоплатній основі.
На отримання відомостей Державного земельного кадастру про земельну ділянку мають право, зокрема, органи державної влади та органи місцевого самоврядування для реалізації своїх повноважень, визначених законом.
Витяг з Державного земельного кадастру підписується Державним кадастровим реєстратором та посвідчується його печаткою.
Відповідно до частини 1     статті 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості Державного земельного кадастру є офіційними.
Згідно підпунктом 14 пункту 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого     постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.
Отже, оскільки наведений контролюючим органом розрахунок містить складові, правильність визначення яких підтверджена належними, достатніми і достовірними доказами, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 21.05.2018 № 0297401209 є правомірним та підстави для його скасування відсутні.
При цьому, доводи та аргументи викладені в апеляційній скарзі позивача є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи. Крім того, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Також, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Київспецтранс» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.03.2020 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                 Василенко Я.М.
                           
Судді:                                                                                             Кузьменко В.В.

                                                                                                         Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 09.06.2020.