ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2020 року		Справа № 260/1075/19 пров. № А/857/4176/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача - Качмара В.Я.,
суддів - Курильця А.Р., Старунського Д.М.
при секретарі судового засідання - Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року (суддя Калинич Я.М., м.Ужгород, повний текст складено 6 лютого 2020 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - ОСОБА_2 , про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду державного майна України (далі - Фонд) в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ відповідача «Про внесення змін у додаток до наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 №232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» від 24.04.2019 №414 (далі - Наказ №414, Наказ №232 відповідно).
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В доводах апеляційної скарги з посиланням на норми частини третьої статті 6 Закону України «Про Фонд державного майна України» (далі - Закон №4107-VI) вказує, що цим законом безпосередньо визначено повноваження Фонду щодо права на створення (реорганізацію, ліквідацію та діяльність) регіональних відділень та представництв. Також вважає помилковим покликання позивача на положення постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) «Про затвердження Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади» від 20.10.2011 №1074 (далі - Постанова №1074, Порядок відповідно), якою затверджено однойменний Порядок, так як відповідно до пункту 1 Порядку ним визначено механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади (далі - органи виконавчої влади) та їх територіальних органів. Дія цього Порядку поширюється на центральні органи виконавчої влади із спеціальним статусом та їх територіальні органи, крім випадків, коли Конституцією та законами України визначені інші особливості порядку їх утворення, реорганізації або ліквідації. В даному випадку, на думку апелянта на спірні відносини поширюється Закон №4107-VI. Тому зазначений позивачем пункт 17 Порядку, який з точки зору останнього підлягав застосуванню, що головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, який затверджує її персональний склад є помилковим. Також вказує, що в розглядуваному спорі щодо оскарження Наказу №414, жодним чином не порушення права позивача, тому заявлений позов взагалі не підлягав розгляду. Те, що позивач звертається до суду з позовом, як особа, яка обіймає посаду начальника Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області, аж ніяк не підтверджує порушення його прав у зв`язку із прийняттям відповідного Наказу №414, лише імовірно в майбутньому може стати окремим трудовим спором.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Третя особа, в судове засідання не з`явилась про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а тому суд апеляційної інстанції відповідно частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності належним чином повідомленого учасника справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Наказ №414  винесений не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 06.03.2019 Наказом №232 утворено Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі - Регіональне відділення областей) як юридичну особу публічного права, що розташоване у м.Львові, реорганізувавши шляхом злиття Регіональне відділення Фонду по Львівській, Закарпатській та Волинській областях.
Пунктом 3 вказаного Наказу №232 утворено комісії з реорганізації Регіональних відділень Фонду та призначено їх голів згідно з додатком. Головою комісії з реорганізації Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області призначено начальника Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області (далі - Посада) ОСОБА_1 (т.1 а.с.114-116).
16.04.2019 наказом Фонду «Про внесення змін у додаток до наказу Фонду державного майна України від 06.03.2019 №232 «Про реорганізацію регіональних відділень Фонду державного майна України» №376 (далі - Наказ №376) внесено зміни у додаток до Наказу №232 - пункт 2 його викладено в наступній редакції: «Комісія з реорганізації Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області, призначити Головою комісії з реорганізації - ОСОБА_2 , заступника начальника Регіонального відділення по Закарпатській області (далі - Посада-1; т.1 а.с.19).
23.04.2019 наказом відповідача «Про звільнення ОСОБА_2 » №114-р ОСОБА_2 звільнено з Посади-1 в порядку переведення для подальшої роботи в Регіональному відділенні Фонду областей за її власною заявою (т.1 а.с.20).
23.04.2019 наказом Фонду «Про призначення ОСОБА_2 » №115-р ОСОБА_2 призначено заступником начальника Регіонального відділення областей - начальника Управління забезпечення реалізації повноважень у Закарпатській області (далі - Посада-2) (т.1 а.с.21).
24.04.2019 Наказом №414 пункт 2 Додатку до Наказу №232 викладено в наступній редакції: «Комісія з реорганізації Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області, призначити Головою комісії з реорганізації - ОСОБА_2 , Посада-2. Визнано таким, що втратив чинність Наказ №376 (т.1 а.с.22).
08.10.2019 відповідно до наказу Фонду «Про звільнення ОСОБА_1 » №404-р позивача звільнено з Посади 08.10.2019 в порядку переведення для подальшої роботи в Регіональному відділенні областей. Цієї ж дати прийнято наказ «Про призначення ОСОБА_1 » №405-р, яким його призначено на посаду першого заступника начальника Регіонального відділення областей (т.1 а.с.118-119).
Крім того, правомірність прийняття Наказу №232 була предметом спору у справі №640/7773/19 за результатами розгляду, якої рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року (далі - Рішення суду) відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду про визнання протиправними (незаконними) дій щодо проведення реорганізації Регіональних відділень Фонду шляхом їх злиття та створення нового Регіонального відділення областей на підставі Наказу №232 та скасування Наказу №232.
Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року (далі - Постанова) апеляційну скаргу Посада ОСОБА_1 на Рішення суду задоволено. Позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними дії Фонду щодо проведення реорганізації Регіональних відділень Фонду шляхом їх злиття та створення нового Регіонального відділення областей. Визнано протиправним та скасовано Наказ №232 (т.1 а.с.186-189).
Разом з тим, зі змісту апеляційної скарги видно, що ухвалою Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі №640/7773/19 за заявою Фонду, який оскаржує Постанову у суді касаційної інстанції зупинено дію Постанови до закінчення її перегляду у касаційному порядку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 1 Закону №4107-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об`єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об`єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.
Фонд державного майна України відповідальний перед Президентом України.
Діяльність Фонду державного майна України спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.
Особливості спеціального статусу Фонду державного майна України визначаються Конституцією та законами України, актами Президента України і полягають в особливому порядку призначення на посаду та звільнення з посади Голови Фонду державного майна України.
Статтею 6 Закону №4107-VI передбачено, що Фонд державного майна України здійснює свої повноваження безпосередньо і через регіональні відділення в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі та представництва у районах та містах, створених Фондом державного майна України, у разі необхідності.
Представництва підпорядковуються регіональним відділенням.
Фонд державного майна України, регіональні відділення та представництва становлять єдину систему державних органів приватизації.
Регіональні відділення та представництва Фонду державного майна України є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.
Регіональні відділення та представництва діють на підставі положень, що затверджуються Головою Фонду державного майна України.
Керівники регіональних відділень та представництв призначаються на посаду за погодженням з головами місцевих державних адміністрацій та звільняються з посади Головою Фонду державного майна України.
Фонд державного майна України здійснює контроль за діяльністю регіональних відділень та представництв.
За змістом частини четвертої статті 24 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» (далі - Закон №3166-VI) положення цього Закону поширюються на Антимонопольний комітет України, Фонд державного майна України, Державний комітет телебачення і радіомовлення України, інші утворені Кабінетом Міністрів України центральні органи виконавчої влади зі спеціальним статусом, крім випадків, коли Конституцією та законами України визначені інші особливості організації та порядку їх діяльності.
Порядок здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією чи ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 5 Закону №3166-VI).
Механізм здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів врегульовано Порядком (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин)
Пунктом 17 цього Порядку передбачено, що головою комісії з припинення територіального органу призначається керівник або заступник керівника такого органу, який затверджує її персональний склад.
Керівник або заступник новоутвореного територіального органу може бути призначеним головою комісії з припинення такого органу виключно у випадку звільнення керівника територіального органу, що припиняється, та його заступників.
З матеріалів справи видно, що Наказом №414 внесено зміни до пункту 2 додатку Наказу №232 що стосувалося призначення головою Комісії з реорганізації Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області Посада-1 ОСОБА_2 .
До наведених змін у первинній редакції додатку до Наказу №232 головою комісії з реорганізації Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області призначено ОСОБА_1
Позивач по справі вказує на протиправність Наказу №414, так як при його прийняті не було враховано положень пункту 17 Порядку.
Так, на день винесення оскаржуваного Наказу №414 ОСОБА_2 була звільнена з Посади-1 та призначена на Посаду-2 в новоствореному Регіональному відділенні областей, тобто як вірно зауважив суд першої інстанції не обіймала посаду керівника або заступника керівника органу, що припиняється.
Позивач з займаної ним Посади звільнений 08.10.2019.
Враховуючи перебування на посадах начальника та першого заступника начальника органу, що припиняється - Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області, Посада-2, яку обіймала ОСОБА_2 станом на 24.04.2019, не давала відповідачу підстав для її призначення головою комісії з припинення Регіонального відділення Фонду по Закарпатській області. 
Вказані обставини і є підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.
Також суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про помилковість твердження відповідача про непоширення положень Порядку на процес реорганізації регіональних відділень Фонду, оскільки відповідно до статті 1 Закону №4107-VI його спеціальний статус полягає виключно в особливому порядку призначення на посаду та звільнення з посади Голови Фонду.
Таким чином, на Фонд, як центральний орган виконавчої влади, поширюються вимоги статті 5 Закону №3166-VI та Порядку положення якого не були дотримані при прийнятті Наказу №414.
З огляду на викладене, Наказ №414 винесений не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені законами України, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для його прийняття.
За змістом частини першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищезазначене та наведені обставини справи, відповідач як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності власного наказу та на спростування доводів позивача в обґрунтування позовних вимог.
Відповідно статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Фонду державного майна України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року - без змін.                    Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	Д. М. Старунський  	
Повне судове рішення складено 04 червня 2020 року.