Постанова
Іменем України 
 
25 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 567/764/13-к 
провадження № 51-28 км 17
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                               ОСОБА_1 ,
суддів                                                            ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання                ОСОБА_4 ,
прокурора                                                    ОСОБА_5 ,
захисника                                                     ОСОБА_6 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої  ОСОБА_7 на вирок Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року та захисника 
ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 травня 2014 року та вирок Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Великі Телковичі Володимирецького району Рівненської області, жительки 
АДРЕСА_1 раніше не судимої, 
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12                   ч. 2 ст. 115 КК;
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прип`ять Чорнобильського району Київської області, жителя 
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 6, 11, 12                  ч. 2 ст. 115 КК;
 
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12                ч. 2 ст. 115 КК;
 
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12                       ч. 2 ст. 115 КК;
 
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця                      с. Сопачів Володимирецького району Рівненської області
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12                      ч. 2 ст. 115 КК.
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
 
За вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 травня 2014 року: 
-                      ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК,  з призначенням їй покарання у виді позбавлення волі на строк 13 (тринадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення та строк відбування покарання з 2 жовтня 2012 року;
-                      ОСОБА_10  визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання ОСОБА_10 попереднє ув`язнення та строк відбування покарання з 2 жовтня 2012 року;
 
-                      ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання ОСОБА_9 попереднє ув`язнення та строк відбування покарання з 2 жовтня 2012 року.
-                      ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання ОСОБА_11 попереднє ув`язнення та строк відбування покарання з 2 жовтня 2012 року;
-                      ОСОБА_12 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з конфіскацією майна.
На підставі ч.5 ст. 72 КК зараховано у строк покарання ОСОБА_12 попереднє ув`язнення та строк відбування покарання з 2 жовтня 2012 року.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 ,                      ОСОБА_12 на користь ОСОБА_13 2 822 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн - моральної шкоди.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та     ОСОБА_12 визнано винуватими та засуджено за вчинення умисного вбивства ОСОБА_14 , за таких обставин. Так, 29 вересня 2012 року приблизно о 23.00 год. на кухні квартири АДРЕСА_2 між ОСОБА_7 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, та її батьком   ОСОБА_14 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. Присутній при цьому ОСОБА_10 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, виконуючи вказівку ОСОБА_7 , завдав не менше трьох ударів руками та не менше трьох ударів ногами в голову та тулуб ОСОБА_14 , від чого потерпілий впав на підлогу. Після чого ОСОБА_7 наказала ОСОБА_10 задушити батька. ОСОБА_10 став стискати потерпілому шию руками в гумових рукавичках, які йому дала ОСОБА_7 , а потім полімерним шнуром, який також надала йому ОСОБА_7 , що призвело до безпорадного стану потерпілого.
Надалі, ОСОБА_10 за вказівкою ОСОБА_7 для скоєння вбивства                          ОСОБА_14 залучив свого товариша ОСОБА_9 , якому ОСОБА_7 пообіцяла винагороду у розмірі 4 000 доларів США. ОСОБА_9 у свою чергу залучив до участі у вчиненні злочину ОСОБА_11 , пообіцявши і йому грошову винагороду. Вступивши у змову з іншими учасниками групи, організованою ОСОБА_7 , ОСОБА_11 для вивезення за межі м. Кузнецовська та позбавлення життя ОСОБА_14 за винагороду залучив до участі у вчиненні злочину свого знайомого - ОСОБА_12 , який мав автомобіль “Mitsubishi”та працював у таксі.
Діючи з метою умисного вбивства ОСОБА_14 , 30 вересня 2012 року приблизно        о 3.00 год., ОСОБА_7 з ОСОБА_10 і ОСОБА_9 винесли на простирадлі з квартири потерпілого ОСОБА_14 , який перебував у безпорадному стані, помістили у багажне відділення автомобіля таксі, що належав ОСОБА_12 . При цьому, ОСОБА_7 заплатила ОСОБА_10 1000 грн за співучасть у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_14 .
Після чого, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 на автомобілі “Mitsubishi”під керуванням ОСОБА_12 виїхали з м. Кузнецовська в напрямку м. Сарни Рівненської області. Під час руху,   ОСОБА_7 передала ОСОБА_11 200 грн для придбання бензину. На автозаправній станції «Укрнафта», що по вул. Ковельській, 3 у с. Полиці Володимирецького району, ОСОБА_11 придбав 5 л бензину у поліетиленову пляшку, а залишок коштів витратив на заправку автомобіля “Mitsubishi” пальним.
Надалі, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи спільно, привезли потерпілого ОСОБА_14 в урочище Ляхи, що поблизу с. Ромейки, Володимирецького району. Під час руху до місця події, ОСОБА_11 , підшукуючи знаряддя для вбивства, звернувся до ОСОБА_12 щодо наявності у нього ножа. ОСОБА_12 дав ОСОБА_11 канцелярський ніж. Прибувши у безлюдне місце,                     ОСОБА_11 разом із ОСОБА_9 відтягнули потерпілого у ліс, подалі від дороги.
ОСОБА_12 , маючи реальну можливість припинити участь у вчиненні злочину, цього не зробив, натомість, з корисливих мотивів щодо одержання обіцяної    ОСОБА_11 винагороди, вчинив дії, спрямовані на виконання злочинного умислу інших співучасників, тим самим приєднавшись до утвореної ОСОБА_7 групи для участі в умисному вбивстві ОСОБА_14 .
Цієї ж ночі, ОСОБА_7 , о 3.30 год., усвідомлюючи, що спричиняє своєму батькові ОСОБА_14 особливих фізичних страждань, з метою умисного вбивства                 ОСОБА_14 , який перебував у безпорадному стані, канцелярським ножем завдала потерпілому 8 ударів у шию, обличчя та груди, однак потерпілий ще подавав ознаки життя. Надалі, ОСОБА_7 , виконуючи роль організатора, наказала присутнім членам групи вбити потерпілого. ОСОБА_11 , знайденою в лісі дерев`яною палицею, завдав не менше 4 ударів по шиї та голові ОСОБА_14 , заподіявши йому тяжких тілесних ушкоджень. А, приблизно о 4.30 год., ОСОБА_9 , діючи узгоджено із ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , облив бензином, принесеним ОСОБА_12 , потерпілого, який ще подавав ознаки життя, а ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що завдає потерпілому особливі фізичні страждання, підпалила його запальничкою. 
Таким чином, унаслідок спільних дій групи у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 було заподіяно смерть ОСОБА_14 , яка настала від комбінованої травми голови, шиї, тулуба та кінцівок, а саме: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток склепіння та основи черепа, забою головного мозку, крововиливів під оболонки мозку, перелому під`язикової кістки та щитовидного хряща, опіків тулуба та кінцівок 2 – 4 ступеня.
За співучасть у вчиненні умисного вбивства батька ОСОБА_7 передала                  ОСОБА_9 1900 доларів США, які він розподілив між собою, ОСОБА_11 та                      ОСОБА_12 . Наступного дня, 1 жовтня 2012 року, ОСОБА_7 за виконане вбивство передала ОСОБА_9 ще 100 доларів США та пообіцяла згодом заплатити решту 2000 доларів США.
Вироком Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 травня 2014 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 в частині призначеного покарання скасовано та ухвалено новий вирок, яким: 
ОСОБА_7 за п.п. 4, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна;
ОСОБА_10  за пунктами 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна;
ОСОБА_9 за пунктами 4, 6, 11, 12 ч.2 ст.115 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна;
ОСОБА_11  за пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією всього належного йому на праві приватної власності майна.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада   2015 року) зараховано: 
-                      ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення з                 2 жовтня 2012 року по 11 грудня 2014 року, з 30 вересня 2015 року по 11 лютого 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
-                      ОСОБА_10 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2012 року по 11 грудня 2014 року та з 2 лютого 2016 року по 11 лютого 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
-                      ОСОБА_9 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2012 року по 11 грудня 2014 року та з 2 лютого 2016 року по 11 лютого 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
-                      ОСОБА_11 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2012 року по 11 грудня 2014 року та з 2 лютого 2016 року по 11 лютого 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
-                      ОСОБА_12 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 2 жовтня 2012 року по 11 грудня 2014 року та з 2 лютого 2016 року по 11 лютого 2019 року включно з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Звільнено обвинуваченого ОСОБА_12 з-під варти в залі судового засідання негайно, у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.
Цей же вирок в частині вирішення питання про розподіл процесуальних витрат – змінено. Стягнуто на користь держави витрати, пов`язані із залученням експертів з ОСОБА_7 – 1057 грн 69 коп., ОСОБА_10 – 4298 грн 81 коп.,                                  ОСОБА_9 – 1763 грн 29 коп., ОСОБА_11 – 2406 грн 29 коп., ОСОБА_12 – 1057 грн 69 коп. В решті вирок залишено без змін.
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційних скаргах:
-         захисник   ОСОБА_8 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 , просить скасувати як вирок суду першої інстанції, так і вирок апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого  ОСОБА_9 через суворість.
Втім, до початку розгляду кримінального провадження у суді касаційної інстанції, захисник  ОСОБА_8 , який подав касаційну скаргу, відмовився від своєї касаційної скарги, керуючись положеннями ст. 432 КПК (ВХ № 4485/0/170-20 від 24.02.2020). Зважаючи на те, що засудженийОСОБА_9 надав свою згоду на таку відмову                     (ВХ № 27150/0/170-19 від 16.12.2019), касаційна скарга захисника ОСОБА_8 судом не розглядається. 
-         захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої через суворість, просить переглянути в касаційному порядку вирок апеляційного суду в частині призначеного покарання. На обґрунтування своїх вимог вказує на те, що судом апеляційної інстанції не враховано такі пом`якшуючі покарання обставини: щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини, стан здоров`я його підзахисної, заохочення за місцем відбування покарання. 
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні захисник  ОСОБА_6 , який діє в інтересах засудженої               ОСОБА_7 ,  підтримав свою касаційну скаргу та просив її задовольнити у повному обсязі. При цьому, захисник просив суд зважити на стан незадовільний здоров`я засудженої та на підтвердження надав відповідні медичні довідки.
Прокурор просив залишити касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни. 
Мотиви Суду
У відповідності з вимогами ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.
Висновок суду про доведеність винуватості  ОСОБА_7  у вчиненні кримінального правопорушення, за який її засуджено, кваліфікація вчиненого за п. п. 4, 6, 11, 12                  ч. 2 ст.115 КК, в касаційній скарзі ОСОБА_6  не оспорюються.
Доводи касаційної скарги захисника щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, що потягнуло за собою невідповідність призначеного апеляційним судом покарання тяжкості кримінального правопорушення внаслідок суворості через його явну несправедливість, є необґрунтованими.
Так, відповідно до вимог ст. 65 КК  при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.
Згідно зі ст. 414 КПК, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість. 
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, за вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 травня 2014 року                 ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого пунктами 4, 6, 11, 12 ч. 2                              ст. 115 КК,  було призначено покарання у виді позбавлення волі на строк                            13 років з конфіскацією майна.
Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, призначаючи вид та міру покарання ОСОБА_7 , суд врахував, що вона з корисливих мотивів вчинила за попередньою змовою групою осіб, з особливою жорстокістю, умисний, особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, у результаті якого, діючи як організатор та виконавець, заподіяла смерть своєму батьку, тобто особі, з якою перебувала у родинних відносинах. Свою вину у вчиненому ОСОБА_7 не визнала. З характеристики за місцем проживання не вбачається позитивних чи негативних рис, які б були властиві ОСОБА_7 , має на вихованні малолітнього сина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відповідно до акту амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_7 у момент вчинення інкримінованого їй злочину психічним захворюванням не страждала, у тимчасовому хворобливому стані (патологічне сп`яніння, патологічний афект, смерекові розлади свідомості та ін.), а також в стані фізіологічного афекту або в іншому емоційному стані, який би істотно впливав на її здатність керувати своєю поведінкою під час інкримінованого злочину, не знаходилась, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Також суд взяв до уваги, що ОСОБА_7 незаміжня, не судима, не працює. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд врахував вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Обставин, які б пом`якшили покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено. З урахуванням форми вини, мотивів, способу вчиненого діяння, наслідків, ступеня тяжкості злочину, особи ОСОБА_7 , обставини, яка обтяжує покарання, суд прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.
Втім, не погодившись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким, зокрема, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією майна.
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку, що доводи прокурора підлягають задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню. При цьому, своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою, на замовлення, з корисливих спонукань, позбавили життя людину, вчинили злочин, який відноситься до категорії особливо тяжких, не зважив належним чином на відсутність пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин, невизнання нею винуватості та, за умов відсутності щирого каяття, призначив їй покарання з порушенням вимог ст. 65 КК, яке не відповідало тяжкості вчиненого і особі винної, через явну несправедливість через м`якість. Тому, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 було скасовано судом апеляційної інстанції з ухваленням  нового вироку.
Як вбачається з вироку апеляційного суду, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією всього належного їй на праві приватної власності майна, апеляційний суд правильно врахував, що засуджена вчинила злочин, який, у відповідності до ст. 12 КК, відноситься до категорії особливо тяжких, за попередню змовою групою осіб, на замовлення, з корисливих спонукань. При цьому, врахував те, що ОСОБА_7 була організатором вбивства, особисто заподіяла своєму батькові 8 різаних ран ножем в область шиї, грудей та обличчя, спричинивши останньому особливих страждань, після чого діючи з особливою жорстокістю, підпалила ще живого потерпілого.
За таких обставин, враховуючи відсутність повного визнання та щирого каяття у вчиненому, підвищену суспільну небезпечність, апеляційний суд правильно визнав, що виправлення  ОСОБА_7 можливе лише за умови призначення їм більш суворого покарання, ніж призначене судом першої інстанції, з чим погоджується й касаційний суд.
Призначене апеляційним судом ОСОБА_7 покарання, суд касаційної інстанції вважає необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як нею, так і іншими особами, співмірним вчиненому злочину та його наслідкам. 
При цьому, додані до касаційної скарги захисника ОСОБА_6 позитивні характеристики засудженої ОСОБА_7 з установи відбування покарання та медичні довідки про стан її здоров`я не зменшують ступень суспільної небезпечності вчинених засудженою діянь та не свідчать про те, що покарання, призначене їй апеляційним судом є явно несправедливим. Отже, доводи захисника,  викладені у касаційній скарзі,  про невідповідність призначеного засудженій ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого злочину та даним про її особу через суворість , є неспроможними. 
З огляду на викладене, відсутні підстави для зміни вироку Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2019 рокущодо ОСОБА_7 з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та даним про її особу внаслідок суворості, як про це стверджує захисник в касаційній скарзі. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року, 
ухвалив: 
Вирок Волинського апеляційного суду від 11 лютого 2019 рокущодо  ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 -  без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню
не підлягає.
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                    ОСОБА_3