ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 р. 	Справа № 480/2758/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.
суддів: Присяжнюк О.В. ,  Спаскіна О.А. 
за участю секретаря судового засідання  Медяник А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019, суддя  С.М. Глазько, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, Суми, Сумська область, 40000, повний текст складено 09.12.19 по справі № 480/2758/19
за позовом ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                       
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 ( далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Південного об`єднаного управління Пенсійного Фонду України у Сумській області ( далі –Південне ОУ ПФУ у Сумській обл.), яке було замінено на його правонаступника – Головне управління Пенсійного Фонду України (далі- ГУ ПФУ у Сумській обл., відповідач), в якому просив:
- визначити протиправною бездіяльність Південного ОУ ПФУ у Сумській обл. у призначенні пенсії із урахуванням стажу, набутого при роботі на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, згідно зі      ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.2019 № 1788-XII ( далі - Закон  № 1788) , починаючи з березня 2016 року;
- зобов`язати Південне ОУ ПФУ у Сумській обл. призначити пенсію на пільгових умовах з урахуванням стажу набутого при роботі на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі      ст.13 Закону  №1788, починаючи з березня 2016 року.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, просив скасувати оскаржуване            рішення та прийняти постанову, якою      у задоволені      позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтуванням вимог апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції чітко не встановлено розмір загального стажу роботи та стажу тракториста – машиніста, що свідчить про неповне з`ясування судом обставин. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги норму, що визначає порядок направлення повідомлення про відмову в призначенні пенсії, що є порушенням норм процесуального права. Вказав, що незаконні дії працівників Пенсійного фонду мають тривалий характер, оскільки його      звернення неодноразово ігнорувалися, що призвело до пропуску строку для звернення до суду першої інстанції. 
           18.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.          
27.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 задоволено. Поновлено процесуальний строк на апеляційне оскарження. 
27.02.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду призначено до розгляду клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
03.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду клопотання задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. 
04.03.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження по справі № 480/2758/19.
01.04.2020 ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду закінчено підготовку справи до розгляду та призначено у відкритому судовому засіданні.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду судом повідомлені належним чином. 
Позивач просив розглядати справу за його відсутності.
Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства ( далі - КАС України) розгляд справи проведено без участі сторін.
Згідно з положеннями ч. 3      ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.
ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , а 01.09.2015 позивачу виповнилося 55 років. 
Позивач, вважаючи, що станом на березень 2016 року він мав загальний стаж роботи понад 25 років, а також пільговий стаж тракториста-машиніста в сільському господарстві понад 20 років, у березні 2016 року звернувся до Південного ОУ ПФУ у Сумській обл. із проханням призначити йому пенсію на пільгових умовах відповідно до  положень статті  13 Закону №1788.
Південне ОУ ПФУ у Сумській обл. рішенням від 15.02.2019 № 1024 відмовило в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, виходячи з того, що на час звернення до пенсійного органу у позивача був відсутній необхідний загальний  стаж роботи та стаж роботи тракториста-машиніста.  
З метою захисту своїх прав позивач звернувся до суду. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що незважаючи на те, що ОСОБА_1 на момент звернення до пенсійного органу мав стаж роботи тракториста - машиніста понад 20 років, однак загальний стаж роботи позивача становив менше ніж 25 років 6 місяців, наявність якого є обов`язковою умовою для виникнення у права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1      ст. 46 Конституції України      громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно      ст. 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 12 вказаного Закону передбачено право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
          Пунктом "в" ч. 1      ст. 13 цього Закону визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
За визначенням пункту 3 частини другої      статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV      (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) на пільгових умовах пенсія за віком призначається чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Положеннями      статті 62 Закону №      1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено      постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637      (надалі-      Порядок №637).
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Додатково в довідці наводяться такі відомості, зокрема стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.
У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника, визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим      постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за № 1231/13105 (надалі - Порядок № 18-1).
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку № 18-1 підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії            на            пільгових            умовах            або            за            вислугу            років (далі - підтвердження            стажу            роботи),            здійснюється            комісіями            з            питань      підтвердження            стажу            роботи            на            посадах,            що            дають             право             на призначення            пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці.
Положеннями пункту 15 Порядку № 18-1 визначено, що Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття направляють до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь, а також повідомляють заявника про прийняте рішення.
Отже, з огляду на наведені вище нормативні положення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, а також рішення Комісії щодо підтвердження стажу роботи. 
Так, рішенням Комісії від 16.01.2018 №11 ОСОБА_1 підтверджено стаж роботи трактористом за період:
1) у колгоспі «Рассвет», реорганізованому у АПТЗТ «Рассвет», що реорганізовано у КСП «Рассвет», що припинило діяльність без визначення правонаступника:
- з 01.01.1979 по 31.12.1979;
- з 20.01.1983 по 31.12.1993;
- з 01.01.1994 по 31.05.1994- за фактично відпрацьований час;
- з 01.01.1995 по 31.12.1995; 
- з 21.10.1996 по 31.12.1996 за фактично відпрацьований час;
- з 01.01.1997 по 31.12.1997;
- з 01.01.1198- по 30.11.200 - за фактично відпрацьований час;
- з 01.05.2001 по 30.03.2001.
2) у КСП « Попівщина», в подальшому реорганізованому у САПТ ЗТ ім.Петровського, КСП ім.Петровського, ТОВ ім.Петровського, що припинило свою діяльність без визначення правонаступника:
- з 31.10.1994 по 27.07.1996.
Рішенням від 15.02.2019 № 1024 рекомендовано ОСОБА_1 надати довідку, уточнюючу пільговий характер роботи в Червоногірській райсільгоспхімії з 04.03.1980 по 24.04.1980, яка підтверджує роботу на посаді тракториста – машиніста в сільському господарстві. 
Рішенням Комісії від 16.05.2019 № 1 ОСОБА_1 підтверджено стаж роботи трактористом у «Райсільгоспхімія», що було реорганізовано в «Сільгоспхімія», що було перейменовано в «Райагрохім», що перейменовано в ВАТ «Красногвардійський Райагрохім», що припинило діяльність без визначення правонаступника за період з 04.03.1980 по 24.04.1980. 
З матеріалів справи вбачається, що періоди, які підтверджені Комісією, були враховані відповідачем при розрахунку трудового стажу позивача для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Так, відповідно до копії таблиці про зарахування трудового стажу ОСОБА_1 , що наявна у матеріалах справи, для обчислення страхового стажу враховані усі періоди роботи, про які наявна інформація у трудовій книжці НОМЕР_1 , крім січня  - лютого 1980 року у зв`язку з відсутністю даних про відпрацьовані вихододні ( на підставі архівної довідки від 30.08.2016 № 15, виданої Люджанською сільською радою). 
Згідно вказаного розрахунку загальний трудовий стаж позивача складає 24 роки 5 місяців та 3 дні, а стаж тракториста – машиніста, що безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - 19 років 8 місяців та 24 дні. 
Колегія суддів вважає такий розрахунок помилковим та зазначає, що відповідачем зараховано не весь стаж, зазначений у трудових книжках позивача НОМЕР_2 НОМЕР_3 та НОМЕР_4 НОМЕР_5 .
Так, до загального стажу не враховано періоди:
- 01.01.1980-20.02.1980;
- 07.01.1983-19.01.1983;
- 01.06.1994-06.06.1994;
- 03.10.1994-30.10.1994.
До стажу тракториста-машиніста не враховано періоди:
- 01.07.1982-06.01.1983;
- 10.12.1996-31.12.1996;
- 08.10.1998-31.12.1998;
- 15.10.1999-31.12.1999;
- 11.09.2000-30.11.2000;
- 13.06.2001-30.06.2001.
Право позивача на зарахування вказаних періодів підтверджується копіями вказаних трудових книжок. 
Отже,  проаналізувавши вказані періоди роботи позивача на відповідних посадах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має стаж роботи трактористом-машиністом – 21 рік 11 днів, та загальний стаж роботи – 24 роки 8 місяців 5 днів.
З огляду на викладене, колегія суддів визнає необґрунтованим твердження апелянта про те, що судом першої інстанції чітко не встановлено його загальний трудовий стаж та стаж роботи      трактористом-машиністом, оскільки у рішенні Сумського окружного адміністративного суду від 05.12.2019 проаналізовано всі періоди роботи ОСОБА_1 , які підлягають зарахуванню до його трудового стажу.
Посилання апелянта на наявність дій посадових осіб, вчинених не у спосіб, встановлений законом, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України»(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний  з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6   Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності            надання відповіді на інші зазначені в апеляційній скарзі аргументи відповідача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки на момент звернення позивача до Південного ОУ ПФУ у Сумській області стаж роботи ОСОБА_1 на посаді машиніста-тракториста складав понад 20 років, однак загальний стаж роботи становив менше обов`язкових 25 років 6 місяців, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.
Відповідно до      ст.316 КАС України      суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Керуючись ст.ст.      242,      243,      308,      315,      316,      321,      322,      325,      328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2019 року по справі №480/2758/19  залишити без змін  .
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя 	(підпис)	Л.В. Любчич 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Постанова складена в повному обсязі  28.05.20.