Ухвала
 
14 квітня 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 640/1238/18
провадження № 61-5620ск20
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю.,                вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про порушення прав співвласника,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ОСОБА_1 23 березня 2020 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
 
Разом із касаційною скаргою ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, яка обґрунтована тим, що 31 липня 2019 року Харківським апеляційним судом проголошено лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови. 13 вересня 2020 року на його адресу надійшов незапечатаний лист з текстом, схожим на текст оскаржуваної постанови, проте заявник мав сумніви щодо її оригінальності. 11 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою, яка була повернута ухвалою Верховного Суду від 24 січня 2020 року, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження дати отримання оскаржуваної постанови. Одночасно з оскарженням постанови в касаційному порядку ОСОБА_1 вчиняв дії щодо отримання копії повного тексту оскаржуваної постанови. 28 лютого 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 отримав оскаржувану постанову та протягом тридцяти днів подав касаційну скаргу. 
 
На підтвердження зазначеного заявник надав: копію заяви до Харківського апеляційного суду про надання трек-номеру від 09 грудня 2019 року, копію листа Харківського апеляційного суду з інформацією про трек-номер від 11 грудня 2019 року, копію запиту до Харківського апеляційного суду про надання інформації щодо вручення постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року, копію відповіді Харківського апеляційного суду на запит від 17 січня 2020 року, копію заяви про видачу судового рішення апеляційного суду від 07 лютого 2020 року, копію відповіді Харківського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, копію заяви про видачу судового рішення суду першої інстанції від 15 лютого 2020 року, копію відповіді Харківського апеляційного суду від 15 лютого 2020 року, копію листа Харківського апеляційного суду від 20 лютого 2020 року про направлення на адресу заявника копії оскаржуваної постанови, копію листа Київського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2020 року про направлення на адресу заявника копії рішення від 06 березня 2020 року та постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року, витяги з офіційного веб-порталу Акціонерного товариства «Укрпошта».
 
Оцінивши наведені ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що такі обставини не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не доведено факт невиконання апеляційним судом вимог частини третьої статті 272 ЦПК України, не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало йому ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду та подати належно оформлену касаційну скаргу протягом 30 днів з дня складення повного тексту цього рішення.
 
Крім того, як убачається з інформації Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року зареєстрована в реєстрі 08 серпня 2019 року та оприлюднена 12 серпня 2019 року.
 
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова невизначеність.
З урахуванням наведеного та відповідно до положень частини третьої  статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для подання заяви про поновлення пропущеного строку з наведенням інших підстав для його поновлення з наданням відповідних доказів на підтвердження наведених нею обставин, оскільки безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Крім того, до касаційної скарги заявником додано квитанцію про сплату судового збору від 10 жовтня 2019 року № 4999434 у розмірі 1 536,80 грн.
 
Із інформації, яка наявна в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду за номером касаційного провадження № 61-18543ск19, вбачається, що вищевказана квитанція раніше вже надсилалась заявником до суду касаційної інстанції як доказ сплати судового збору за розгляд касаційної скарги на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року.
 
Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості Верховному Суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені громадянами за подання інших заяв чи скарг, по яким були ухвалені процесуальні рішення. 
 
Таким чином заявнику необхідно надати інший документ, що підтверджує сплату судового збору.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.  
 
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає                       1 762,00 грн.
 
Згідно з підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
У випадку коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України «Про судовий збір»). 
 
Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду справляється у розмірі, що становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми. 
 
Ураховуючи наявність двох позовних вимог немайнового характеру у цій справі, судовий збір за подання касаційної скарги становить 2 819,20 грн ((1 762,00 х 0,4 х 2) х 200 %).
 
Судовий збір має бути перераховано або внесено за такими реквізитами: отримувач коштів - УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)»; символ звітності банку - 207.
 
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.
 
Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ).
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, зокрема такими підставами є неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права виключно у випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини четвертої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з його обґрунтуванням.
У випадку оскарження судових рішень на підставі частини третьої статті 411  ЦПК України, у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України, з його обґрунтуванням.
Вказана касаційна скарга не відповідає зазначеним вище вимогам закону, оскільки не містить чітких посилань на підстави касаційного оскарження. 
Диспозиція статті 389 ЦПК України вимагає чіткого зазначення підстав касаційного оскарження, натомість зазначені в касаційній скарзі доводи зводяться до формальної незгоди ОСОБА_1 з висновками суду апеляційної інстанції та до переоцінки вказаних обставин. 
Оскільки чітких посилань випадки, передбачені пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга ОСОБА_1 не містить, заявнику пропонується подати до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій навести конкретні обов`язкові підстави для касаційного оскарження із відповідним обґрунтуванням.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 127, 390, 393 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Визнати наведені  ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 року неповажними. 
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 06 березня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 31 липня 2019 рокузалишити без руху для усунення зазначених недоліків касаційної скарги до 13 травня 2020 року, але не більше десяти днів з дня отримання ухвали.
Якщо заяву про поновлення строку касаційного оскарження не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для його поновлення визнані неповажними, у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                        І. Ю. Гулейков