ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2020 року 
м. Київ
Справа №  921/490/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Огороднік К.М.,  Банасько О.О., Білоус В.В., 
за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.; 
за участю представників:
ТзОВ «Мрія Сервіс» - адвокат Лучко Р. М. (дов. № 54 від 12.12.2018),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оришківці"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020
у справі № 921/490/18
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд М» в особі ліквідатора Кучака Юрія Федоровича
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Фід»,
відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Оришківці»
про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018, 
укладеного між ТзОВ «Агро Оришківці» та ТзОВ «Глобал Фід»
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» 
про визнання недійсним договору №1 від 10.10.2018 про відступлення права вимоги, укладеного між ТзОВ «Агро Оришківці» та ТзОВ «Глобал Фід», - 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Буд М" в особі ліквідатора Кучака Юрія Федоровича звернулося із позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобал Фід"  (далі - ТзОВ "Глобал Фід", відповідач1)  та Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оришківці" (далі - ТзОВ "Агро Оришківці", відповідач2) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018, укладеного між відповідачами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний договір про відступлення права вимоги стосується зобов`язань позивача перед відповідачем-1 на суму 7   618   976,40грн у справі Господарського суду Запорізької області за №908/688/16 про банкрутство ТзОВ "Буд М". Однак, на момент укладення оспорюваного договору, відповідні майнові права відповідача-1 (в т.ч. й боргові вимоги відповідача-1) були обтяжені в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", через що, відповідач-1, незважаючи на заборону розпорядження своїм майном, незаконно відступив свої майнові права на користь відповідача-2. 

Ухвалою суду від 03.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12.12.2018 до Господарського суду Тернопільської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" (далі - ТзОВ "Мрія Сервіс", третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) з аналогічним позовними вимогами, що обґрунтовані тотожними обставинами та доводами.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що укладений між ТзОВ "Глобал Фід" та ТзОВ "Агро Оришківці" договір про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018 порушує права третьої особи, яка позбавлена можливості отримати грошові кошти в сумі 1653,60 грн., що складає суму судового збору, стягнутого з ТзОВ "Глобал Фід" на користь ТзОВ "Мрія Сервіс" постановою Верховного Суду від 15.05.2018 у справі №909/714/16 за позовом ТзОВ "Глобал Фід" до ТзОВ "Мрія Сервіс" та ТОВ "Буд М" про визнання недійсним договору оренди №01/04/15-ХАТП від 01.05.2015. 

Вважає, що договір про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018 є удаваним, так як: укладений без жодного економічного зиску для ТзОВ "Агро Оришківці" як нового кредитора, шляхом отримання у власність майна (майнової вимоги), яка у випадку її задоволення, щонайбільше буде дорівнювати вартості сплачених за неї грошових коштів;  укладений з метою уникнення виконання ТзОВ "Глобал Фід" зобов`язань через позбавлення даного Товариства будь-якого майна/грошових коштів, що були б необхідними для такого виконання, тобто з приховуванням справжнього наміру його укладення; виконання даного договору проведено сумнівними та нелогічними фінансовими операціями з метою уникнення фінансового моніторингу таких операцій. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2019 у даній справі  відмовлено  у  задоволенні  позову  ТзОВ  "Буд М" в особі ліквідатора Кучака Ю.Ф.  та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - ТзОВ  "Мрія Сервіс" до ТзОВ "Глобал Фід" та ТзОВ "Агро Оришківці" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018, укладеного між ТзОВ "Агро Оришківці" та ТзОВ "Глобал Фід".

Рішення обґрунтоване тим, що ні позивачем, ні третьою особою не наведено жодних доказів на підтвердження недійсності укладеного між ТзОВ "Глобал Фід" та ТзОВ "Агро Оришківці" договору №1 від 10.10.2018 про відступлення права вимоги, оскільки наслідки такого правочину, вчиненого відповідачами, не могли вплинути на відносини між стягувачем та боржником, визначені Законом України "Про виконавче провадження". 

Судом також було спростовано доводи позивача та третьої особи щодо обов`язкового нотаріального посвідчення спірного договору та щодо його удаваності.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2019 (з урахуванням ухвали від 03.09.2019 про виправлення описки) апеляційні скарги ТзОВ "Мрія Сервіс" та ТзОВ "Буд М" в особі ліквідатора Кучака Ю.Ф. задоволено частково. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2019 у справі №921/490/18 скасовано, справу направлено до Господарського суду Запорізької області для розгляду в межах справи №908/688/16 про банкрутство ТзОВ "Буд М".

Постановою Верховного Суду від 04.12.2019 постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.09.2019 у справі №921/490/18 скасовано, справу №921/490/18 направлено до Західного апеляційного господарського суду для продовження апеляційного розгляду.

У вказаній постанові судом  касаційної інстанції було зазначено, що ТзОВ "Буд М", боржник в розумінні Закону про банкрутство, є позивачем за цим позовом, його вимоги не підлягають вартісній оцінці та не є майновими, тому відсутні підстави стверджувати, що на позовні вимоги ТзОВ "Буд М" поширюються положення ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство та п. 7 ч. 1 ст. 12  ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017,  п. 8 ст. 20 ГПК України у чинній редакції,  щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником, до юрисдикції господарських судів.

За результатами нового апеляційного перегляду постановою Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2019 у справі №921/490/18 скасовано. Справу №921/490/18 направлено до Господарського суду Тернопільської області для розгляду в межах справи про банкрутство ТзОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке" (попередня назва - ТзОВ "Глобал Фід") у справі №921/735/19.

Постанова апеляційного господарського обґрунтована посиланням на ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства та мотивована тим, що станом на час розгляду даної справи в апеляційному суді щодо відповідача у справі - ТзОВ "Глобал Фід" порушено провадження у справі про банкрутство (справа №921/735/19), а господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ТзОВ "Агро Оришківці" (скаржник) просить скасувати   постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2019 у справі № 921/490/18 та передати справу на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, з підстав визначених в п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, а саме є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку. 

З посиланням на правову позицію щодо  застосування  норми права у подібних  правовідносинах, викладену  у постанові Верховного Суду  від 19.12.2019 у справі №926/358/19, ТзОВ «Агро Оришківці» зазначає про правильне визначення позивачем як територіальної, так і предметної юрисдикції для вирішення даного спору, що  підтверджено постановою Верховного суду від 04.12.2019 у справі № 921/490/18.

Доводи інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу ТзОВ «Мрія Сервіс» заперечує проти її задоволення, вважає касаційну скаргу необґрунтованою, такою що не спростовує підставних висновків суду апеляційної інстанції, а саму постанову Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі №921/490/18 такою, що ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Предметом розгляду в даній судовій справі є позовні вимоги ТзОВ «БУД М» в особі ліквідатора Кучака Юрія Федоровича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" (далі - ТзОВ "Мрія Сервіс", третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) до відповідачів - ТзОВ "Глобал Фід" та ТзОВ "Агро Оришківці" про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018, укладеного між відповідачами.

Предметом оспорюваного договору №1 від 10.10.2018 є відступлення права вимоги первісним кредитором - ТзОВ "Глобал Фід" (перейменовано на ТзОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке") новому кредитору - ТзОВ "Агро Оришківці" свого права вимоги до боржника ТзОВ "Буд М" на суму 7618976,40 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із частиною 6 ст. 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Відповідно до частини 4 ст. 10 Закону про банкрутство (в редакції, чинній на дату звернення з позовом) суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов`язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України. 

Указана норма кореспондується з положеннями пункту 8 частини 1 ст. 20 ГПК України, яким визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником. 

Справи, передбачені пунктом 8 частини 1 ст. 20 цього Кодексу, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника (частина 9 ст. 30 ГПК України). Такі майнові спори розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. 

Із аналізу змісту статей 17, 19, 20, 23, 29, 44, 77, 82 Закону про банкрутство (у редакції з 19.01.2013, чинній на дату звернення з позовом), який є спеціальним щодо процедури розгляду справ про банкрутство випливає, що в межах справи про банкрутство боржника розглядаються вимоги (заяви, скарги) кредиторів (конкурсних, поточних) до боржника; вимоги про звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію; про визнання недійсними правочинів (договорів) та спростування майнових дій боржника; дії (бездіяльність) уповноважених державних органів щодо погодження плану санації; спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна; дії (бездіяльність) уповноважених державних органів щодо погодження мирової угоди, визнання недійсною мирової угоди тощо.

Тобто, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, суди повинні враховувати положення Закону про банкрутство, вимоги процесуального закону та брати до уваги дату  відкриття провадження у справі, дату  прийнятті  оскаржуваного судового рішення та дату відкриття господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника.

Тлумачення наведених вище норм, які регламентують відповідні правовідносини та аналіз судової практики щодо розгляду спорів за участю боржника щодо якого порушено провадження у справі банкрутство дозволяє виокремити, зокрема, такі критерії, якими суд має керуватися при визначенні порядку розгляду таких спорів:
- темпоральний критерій (урахування дати порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника);
- суб`єктний критерій (заявлений позов до боржника має бути майнового характеру або про недійсність правочину з боржником, тобто боржник у такому спорі має бути наділений процесуальним статусом відповідача);
- критерій впливу результатів розгляду спору на обсяги конкурсної (ліквідаційної) маси боржника.

Відповідно до частини першої статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно із частиною другою статі 2 ГПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

При визначенні порядку розгляду спору за участю боржника щодо якого порушено провадження у справі банкрутство слід виходити з предмету спору, характеру спірних правовідносин, суб`єктного складу сторін спору, а також фактичних обставин справи. 

Ухвалення судового рішення, яке ґрунтується лише на аналізі суб`єктного складу учасників спору в контексті з`ясування наявності відкритої щодо них справи про банкрутство не узгоджується із завданнями господарського судочинства та не забезпечує дотримання принципу повноти, всебічності й об`єктивності з`ясування обставин справи. Окрім того наведене не відповідає принципу правової визначеності, як одного із фундаментальних аспектів верховенства права.

Водночас, судом апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду судового рішення місцевого господарського суду наведеного не врахував та залишив поза увагою.

Як вбачається з матеріалів справи, з позовом про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №1 від 10.10.2018, укладеного між ТзОВ "Глобал Фід"  та ТзОВ "Агро Оришківці" ТзОВ "Буд М" в особі ліквідатора Кучака Юрія Федоровича звернулося  21.11.2018. 

Ухвалою суду від 03.12.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

12.12.2018 до Господарського суду Тернопільської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія Сервіс" (далі - ТзОВ "Мрія Сервіс", третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) з аналогічним позовними вимогами, що обґрунтовані аналогічними обставинами та доводами.

За висновком Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у даній справі, з урахуванням  правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.10.2019 у справі №752/4361/15, ТзОВ "Буд М" є  боржником в розумінні Закону про банкрутство, та позивачем за цим позовом, його вимоги не підлягають вартісній оцінці та не є майновими,  тому на них не поширюються положення ч. 4 ст. 10 Закону про банкрутство (в редакції, чинній на дату звернення з позовом), п. 7 ч. 1 ст. 12  ГПК України у редакції, чинній до 15.12.2017,  п. 8 ст. 20 ГПК України,  щодо належності спорів з майновими вимогами до боржника, у тому числі спорів про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником.  Тому, в даному випадку, місцевим господарським судом правомірно було розглянуто заявлені позивачем вимоги про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, укладеного між третіми особами, в якому боржник не є стороною договору, в окремому позовному проваджені поза межами справи про банкрутство.

Апеляційний господарський суд, повторно скасовуючи рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.04.2019 у справі №921/490/18, з посиланням на положення  Кодексу України з процедур банкрутства (набрав чинності з 21.10.2019,  керувався виключно тією обставиною, що 18.12.2019 ухвалою Господарського  суду  Тернопільської області відкрито провадження у справі № 921/735/19 про банкрутство ТзОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке"  (перейменоване ТзОВ "Глобал Фід"), а тому зазначений позовом має бути розглянуто  в межах  справи № 921/735/19  про банкрутство ТзОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке"  (перейменоване ТзОВ "Глобал Фід"). 

При цьому жодних порушень норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції не встановив і не зазначив.

Колегія суддів вважає, що скасування судового рішення лише з підстав встановлення факту порушення справи про банкрутство (у даному випадку через 8 місяців після ухвалення рішення судом першої інстанції), яке жодним чином не вплинуло та не могло вплинути на законність і обґрунтованість судового рішення, є відступом від принципу правової визначеності та проявом правого пуризму.

Не можна скасовувати прийняте по суті рішення за відсутності його оскарження з порушення порядку розгляду позовних вимог з мотивів порушення такого порядку, зосередившись лише на аналізі суб`єктного складу учасників в контексті порушення в подальшому щодо них провадження у справі про банкрутство та без урахування предмету заявленого позову, змісту спірних правовідносин та фактичних обставин справи.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 19.12.2019 у справі № 926/358/19.

Крім того, судом апеляційної інстанції не було враховано норми процесуального права, а саме статті 279 ГПК України, в якій закріплено підстави для скасування судового рішення і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність розгляду заявлених позивачем вимог про визнання договору купівлі-продажу недійсним в межах справи про банкрутство, провадження у якій  порушено через 8 місяців після прийняття рішення судом першої інстанції, передчасно скасував рішення Господарського суду Тернопільської  області  від 16.04.2019 та направив справу до місцевого господарського суду для розгляду в межах справи № 921/735/19 про банкрутство ТзОВ "Нассерполіцістундальтекакерляке".

У рішенні у справі "Сутяжник проти Росії" № 8269/02 від 23.07.2009 Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що не може бути скасоване правильне по суті судове рішення та не може бути відступлено від принципу правової визначеності лише з підстав порушення правил юрисдикції та задля правового пуризму, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

Згідно з пунктом 2 частини першої ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої ст. 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є, зокрема, порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта ст. 310 ГПК України).

З огляду на викладене та враховуючи зазначені висновки ЄСПЛ, беручи до уваги, що суд апеляційної інстанцій скасовуючи рішення місцевого господарського суду не зважив на принцип res judicata і використав свої повноваження лише для спрямування справи на розгляд в межах справи про банкрутство без вказівки щодо незаконності рішення суду першої інстанції, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про задоволення касаційної скарги та скасування постанови суду апеляційної інстанції з направленням справи на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Щодо судових витрат
У зв`язку із частковим задоволенням касаційної скарги та направленням справи новий розгляд до суду апеляційної інстанції, питання розподілу витрат зі сплати судового збору за подання і розгляд касаційної скарги Верховним Судом відповідно до ст. 129 ГПК України не здійснюється.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 286, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Оришківці" задовольнити.

2. Постанову  Західного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 у справі №921/490/18 скасувати.

3. Справу №921/490/18 направити до Західного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий, суддя                                                                                 Огороднік К.М.
Судді                                                                                                            Банасько О.О.
                                                                                                                     Білоус В.В.