ПОСТАНОВА
Іменем України

25 березня 2020 року 
Київ
справа №824/1124/18-а
адміністративне провадження №К/9901/20160/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,
суддів - Єресько Л.О., Соколова В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року (суддя: Кушнір В.О.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року (Капустинський М.М., Охрімчук І.Г. Моніч Б.С.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області (далі - відповідач) №613 від 12 жовтня 2018 року "Про покарання" в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченськівського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;
-  визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №162 о/с від 12 жовтня 2018 року "По особовому складу" в частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію";
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області поновити позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченськівськогого відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 13 жовтня 2018 року та виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу.
Позивач вважає звільнення зі служби в поліції протиправним, оскільки службове розслідування було проведено з порушенням процедури, без урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття рішення про звільнення зі служби та за відсутності доказів на підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку. 
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року адміністративний позов задавлено.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 613 від 12 жовтня 2018 року "Про покарання" в частині накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції на оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області №162 о/с від 12 жовтня 2018 року "По особовому складу" в частині звільнення оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію".
Поновлено позивача на службі в поліції на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 13 жовтня 2018 року.
Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 27865 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят п`ять) грн. 41 коп. із відрахуванням усіх обов`язкових податків та зборів.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про протиправність звільнення позивача з посади через відсутність доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку та порушення ним службової дисципліні.
При цьому зазначили, що сам по собі факт допиту позивача в якості свідка в межах кримінального провадження не може свідчити про порушення ним службової дисципліни. 
Суди зазначили, що під час службового розслідування у відповідача не було жодних даних щодо реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне позивачем кримінальне правопорушення, чи повідомлення йому про підозру, або відповідного акта прокурорського реагування в межах кримінального провадження № 42018140400000072 про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства, в якому позивач був допитаний як свідок.
На переконання судів, звільнення позивача зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни необґрунтоване. 
Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби, суд першої інстанції на підставі приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" стягнув на користь позивача 27   865 грн. 
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг.
Головне управління Національної поліції України в Чернівецькій області вказує на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року і ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. 
В обґрунтування вимог касаційної скарги вказує на правомірність звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, встановлено висновком службового розслідування.
Також вказував на помилкове застосування судами попередніх інстанцій до спірних правовідносин, в частині розрахунку стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", посилаючись на те, що дані спірні правовідносини щодо нарахування середньої заробітної плати регулюються нормами Порядку і умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року.
Позиція інших учасників справи.
Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
Рух касаційної скарги
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (судді-доповідача) Загороднюка А.Г., (суддів) Єресько Л.О., Соколова В.М. відкрито касаційне провадження на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2019 року.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 24 березня 2020 року зазначену адміністративну справу призначив до розгляду.
Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи.
Позивач з 10 червня 2015 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ. З 07 листопада 2015 року в Національній поліції України, зокрема, з 22 березня 2018 року на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Позивача разом з оперуповноваженими ОСОБА_10 та ОСОБА_7 11 жовтня 2018 року викликано в Чернівецьке управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - ДВБ НПУ) для дачі пояснень та допитано в якості свідків з приводу вилучення набоїв у громадянина ОСОБА_2 , що відбулося 27 квітня 2018 року в м.Чернівці по вул.Київській, в межах кримінального провадження №12018260040000940.
В подальшому позивач подав рапорт начальнику Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, в якому доповів про вказані вище обставини, зокрема, щодо його допиту в якості свідка.
Начальник Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області доповідною запискою від 12 жовтня 2018 року повідомив т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковнику поліції Чубея О.Д. про те, що до нього з рапортами звернулися працівники Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області оперуповноважені СКП ОСОБА_1 та ОСОБА_10 про те, що їх 11 жовтня 2018 року викликали в Чернівецьке управління ДВБ НПУ для дачі пояснень по кримінальному провадженні за фактом вилучення набоїв у громадянина ОСОБА_2 , що відбулося в м.Чернівці по вул.Київській (ЄРДР №12018260040000940). 
Наказом т.в.о. начальника ГУНП в Чернівецькій області полковника поліції Чубея О.Д. від 12 жовтня 2018 року, на підставі доповідної записки, з метою встановлення обставин, які можуть свідчити про факт порушення службової дисципліни у діях окремих поліцейських Шевченківського ВП призначено службове розслідування та визначено склад дисциплінарної комісії.
Згідно висновку службового розслідування від 12 жовтня 2018 року, комісією вирішено, серед іншого, вважати відомості, що стали підставою службового розслідування такими, що підтвердилися. За порушення дисципліни на оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Згідно з пунктом 3 наказу ГУНП в Чернівецькій області від 12 жовтня 2018 року  № 610 "Про покарання" за порушення службової дисципліни на оперуповноваженого СКП Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наказом від 12 жовтня 2018 року №162о/с "По особовому складу" відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" лейтенанта поліції ОСОБА_1 оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Чернівецького відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області з 12 жовтня 2018 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, накладеного відповідного до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Не погоджуючись з наказами від 12 жовтня 2018 року  № 610 та від 12 жовтня 2018 року №162о/с, позивач звернувся до суду. 
Релевантні джерела права й акти їх застосування.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII, поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Нормами Частини другої статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", визначено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Частиною першою статті 64 Закону визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові. 
Згідно пункту      6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року N 3460-IV (поширюється на поліцейських до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 № 901-VIII)
Відповідно до статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції", службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.
Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.
Відповідно до статті 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції", дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.
Згідно статті 5 вказаного Закону, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Особи рядового і начальницького складу не несуть дисциплінарної відповідальності в разі, якщо шкода завдана правомірними діями внаслідок сумлінного виконання наказу начальника або виправданого за конкретних умов службового ризику.
Відповідно до статті 7 Закону, службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.
У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.
Згідно статті 12 Закону, на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.
Правила етичної поведінки поліцейського під час виконання службових обов`язків, затверджені Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 9 листопада 2016 року № 1179 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 6 грудня 2016 року за № 1576/29706)
Пункт 1 розділу ІІ. Під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен:
- неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
- професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;
- неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «;Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;
- поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;
- контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;
- інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення станом на час виникнення спірних правовідносин визначався Інструкцією про порядок службового розслідування в органах внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013р. №230 (далі - Інструкція) (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства внутрішніх справ №893 від 07.11.2018р.).
Пунктом 2.1 розділу ІІ Інструкції визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.
Згідно п.8.1 розділу VIII Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.
Згідно з п.8.3 розділу VIII Інструкції в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості, зокрема, про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; наявність причинного зв`язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов`язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.
У резолютивній частині висновку службового розслідування виконавцем (комісією) зазначаються, зокрема, підтвердилися чи спростувалися відомості, які стали підставою для його призначення (п. 8.4 розділу VIII Інструкції).
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським. 
Такий Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 6 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту та Інструкції є підставою для висновку про те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу, висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що підставою для призначення службового розслідування стала доповідна записка безпосереднього керівника позивача, в якій вказано, що 11 жовтня 2018 року окремі поліцейські СКП Шевченківського Чернівецького ВП ГУНП, в тому числі й позивач, були допитані як свідки за фактом вилучення набоїв у ОСОБА_2 .
При цьому, в зазначеній доповідній записці не вказано який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач та з якого приводу необхідне проведення службового розслідування.
Разом з тим, в наказі про призначення службового розслідування зазначено, що до ГУНП в Чернівецькій області надійшла доповідна записка начальника Шевченківського  Чернівецького ВП ГУНП про допит окремих поліцейських СКП Шевченківського Чернівецького ВП ГУНП з приводу вилучення набоїв у ОСОБА_2 , на підставі чого з метою встановлення обставин, які могли свідчити про факт порушення службової дисципліни у діях окремих поліцейських Шевченківського ГУНП призначено службове розслідування.
Отже, на підставі відомостей про допит окремих поліцейських, в тому числі позивача, як свідків у кримінальному провадженні, відповідачем зроблено висновок про можливе порушення ними службової дисципліни, задля встановлення чого призначено службове розслідування.
Згідно висновку службового розслідування від 12 жовтня 2018 року, з поліцейськими СКП Шевченківського Чернівецького ВП ГУНП ОСОБА_1 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 проводились слідчі дії у межах розслідування кримінального провадження, розпочатого відносно колишнього заступника начальника відділення поліції - начальника сектору кримінальної поліції Шевченківського ВП Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області майора поліції ОСОБА_8 №42018140400000072 від 02 лютого 2018 року. Під час проведення слідчих дій, вказані поліцейські допитані за фактом виявлення ними у ОСОБА_2 набоїв 27 квітня 2018 року. Опитаний ОСОБА_1 вказав, що під час проведення слідчих дій, він повідомив слідчому СБУ та поліцейським ДБВ про те, що ОСОБА_8 передав ОСОБА_9 набої та грошові кошти, які останній у подальшому повинен був передати ОСОБА_2 . Однак, факту передачі ОСОБА_8 грошей та набоїв ОСОБА_7 він не бачив.
На підставі вказаних вище обставин, комісією зроблено висновок про те, що перебуваючи на посаді заступника начальника ВП, з метою штучного покращення показників оперативно-службової діяльності ОСОБА_8 доручив оперуповноваженому СКП ОСОБА_7 вступити у неділові стосунки з ОСОБА_2 , який мав отримати від нього набої. Про дану домовленість було відомо ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , які у подальшому виявили та вилучили набої у ОСОБА_2 . Таким чином, на думку комісії, своїми діями ОСОБА_7 , ОСОБА_1 , ОСОБА_10 допустили порушення службової дисципліни, що виразилась у невиконанні ними Присяги поліцейського.
Матеріали службового розслідування складаються виключно з пояснень наданих ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 .
Також судами встановлено, що під час службового розслідування у відповідача не було жодних доказів щодо реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань відомостей про скоєне позивачем кримінальне правопорушення, чи повідомлення йому про підозру, або відповідного акта прокурорського реагування в межах кримінального провадження №42018140400000072 про виявлені в службовій діяльності ОВС порушення законодавства, в якому позивач був допитаний як свідок.
Допит позивача в якості свідка в межах кримінального провадження не може свідчити про порушення позивачем службової дисципліни та бути безумовною підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.  
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок службового розслідування не відповідає матеріалам службового розслідування.
Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. 
Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.
Вирішення питання про правомірність притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясувати саме наявність складу дисциплінарного проступку в його діяннях.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі "X. v. Austria" про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі "C. v. the United Kingdom" про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі "Ringvold v. Norway", заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
В силу статей 1, 2 Дисциплінарного статуту підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, а також Присяги поліцейського.
Таким чином, на підставі викладеного, Верховний Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо протиправності накладення на позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Проте, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд при обрахунку розміру суми стягнення середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу помилково застосував приписи постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", з огляду на таке. 
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським. 
Такий Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 6 квітня 2016 року та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.
Відповідно до пункту 2 наказу, він набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Вперше Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований в офіційному виданні - газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року (№ 141-142), отже, відповідно до статті 1 Розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону, окремі положення закону набрали чинності 7 серпня 2015 року, а Закон в цілому - 7 листопада 2015 року.
Відповідно до частини сьомої статті 15 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" накази міністерства, які є нормативно-правовими актами і пройшли державну реєстрацію, набирають чинності з дня офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими актами, але не раніше дня офіційного опублікування.
Порядок № 260 був опублікований та, відповідно, набрав чинності 27 травня 2016 року (Офіційний вісник України від № 39). 
Водночас, у справі, що розглядається позивач звільнений 12 жовтня 2018 року року. Тобто у період дії Порядку № 260.
Отже, у правовідносинах, що склались у цій справі застосуваню підлягають приписи Порядку № 260 як спеціального нормативно-правового акта.
Тому, враховуючи, що на момент звільнення позивача зі служби в поліції, а саме 12 жовтня 2018 року норми Порядку № 260 набрали законної сили, Верховний Суд дійшов висновку про неможливість застосування Постанови КМУ № 100 до спірних правовідносин та вважає правильним використати саме Порядок № 260.
Отже, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний адміністративний суд, ухвалюючи рішення у справі, при обрахуванні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправильно застосував до спірних правовідносин норми Постанови № 100.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
Таким чином, переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального права та дотримання норм процесуального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, дійшов до висновку, що при ухваленні спірних рішень, суди неправильно застосували норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконних рішень.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 341 КАС  України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.
При новому розгляді справи та визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу суду необхідно врахувати дію нормативно правових актів в часі з урахуванням спірного періоду. 
Враховуючи викладене, ухвалені у справі судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд у цій частині до суду першої інстанції.
В решті рішення судів попередніх інстанцій слід залишити без змін.
Судові витрати
З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 4, 345, 350, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Чернівецькій області задовольнити частково.
Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції (Чернівецького окружного адміністративного суду).
В іншій частині рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Суддя-доповідач                                                            А.Г. Загороднюк 

судді                                                                                 Л.О.Єресько 

                                                                                В.М. Соколов