Номер провадження: 22-ц/813/2175/20 
Номер справи місцевого суду: 521/13909/15-ц
Головуючий у першій інстанції Целух А.П.
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2020 року                                                                         м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого Князюка О. В.,
суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,
розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Одеса цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття, -

ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття та уточнивши позовні вимоги просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму матеріальної шкоди, завданої в наслідок залиття квартири у розмірі 29 107,00 грн., суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи у сумі 1450,40 грн. 
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що залив її квартири стався через халатність відповідачів, про що складений відповідний акт, у зв`язку з чим саме відповідачі зобов`язані відшкодувати шкоду майну позивача, у вигляді реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення стану квартири АДРЕСА_1 . Крім того, внаслідок вчинення відповідачами вказаних дій, позивачу було спричинено моральну шкоду. Моральна шкода позивача полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з пошкодженням власного майна. Зважаючи на тривалість неправомірних дій відповідачів, їх характер, відмову вирішити вказане питання мирним шляхом, глибину душевних та психічних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, порушення нормального ритму життя (необхідність вчинення додаткових дій, які за нормальних обставин не було необхідності вчиняти), час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, позивач визначила розмір спричиненої моральної шкоди у 10 000 гривень. З метою відновлення свого порушеного права, позивач звернулася з вказаним позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково, постановлено:
стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої в наслідок залиття матеріальної шкоди у розмірі 29 107,00 (двадцять дев`ять тисяч сто сім) гривень 00 коп.;
стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_4 відшкодування завданої в наслідок залиття моральної шкоди у розмірі 2 000,00 (дві тисячі) гривень 00 копійок;
стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4  судові витрати у загальному розмірі 1450, 40 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) гривень 40 копійок. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

19 грудня 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року, відповідно до якої відповідачі просять рішення суду першої інстанції - скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Апелянти посилаються на наступні порушення судом першої інстанції норм процесуального права.
Так, судом першої інстанції не було надано ніякої критичної оцінки щодо наданих позивачем товарних чеків на придбання будівельних матеріалів та побутових речей придбаних, як у 2015 році до моменту залиття, так і після 23.06.2015 року з метою відновлення пошкодженого стану побуту та квартири.
Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 12.08.2015 року, останній ремонт у кімнатах №6,8 проводився вісім років назад, що спростовує ствердження позивачки про існування ремонту.
Апелянти наголошують на тому, що звіт про належну оцінку майна від 12.08.2015 року викликає сумніви у достовірності фактів на які покладався оцінювач при проведенні оцінки пошкодженого майна. Дані речей враховані оцінювачем за особистим листом позивачки від 12.08.2015 року, крім того є розбіжності переліку пошкоджених речей з актом від 24.06.2015 року
Вказують, що акт від 24.06.2015 року не відповідає вимогам чинного законодавства, крім того в акті встановлено причину залиття квартири без огляду самої квартири, мешканців якої визнано винними в залитті.
Посилаючись на висновок експерта від 06.05.2016 року вказують, що ствердження позивачки що затоплення сталось з вини відповідачів є недоведеним.
Апелянти також вказують, що судом першої інстанції не було надано оцінки показанням свідків.
20 березня 2019 року представником ОСОБА_4 – адвокатом Андрєйченко О.Р. було подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
При цьому посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги суперечать обставинам справи.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалами Одеського апеляційного суду від 26.02.2019 року апеляційне провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття було відкрито та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розпорядженням № 5399 Щодо повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.11.2019 року у відповідності до п. 3.12. Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затвердженими рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду 28.12.2018 року з подальшими змінами було проведено автоматизований розподіл справи та визначено колегію суддів Одеського апеляційного суду під головуванням судді Князюка О.В.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року вказану цивільну справу було прийнято до провадження та призначено до розгляду головуючого судді Князюка О.В.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2014 року, реєстр.№3526, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 17.04.2014 року, індексний номер витягу 20655283.
Відповідачам, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 113230179 від 07.02.2018 року.
З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2015 року мало місце залиття квартири позивача з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані і проживають відповідачі. Згідно Акту від 24.06.2015 року причиною залиття належної позивачу квартири стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 до системи центрального опалення (приладу опалення), що призвело до прориву системи центрального опалення у квартирі АДРЕСА_2 . Відповідний акт був складений комісією у складі майстрів виробничої дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки»: Климашенко І.В.. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та затверджений начальником виробничої дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки», ОСОБА_7 .
Внаслідок залиття квартири позивача, були пошкоджені стіни, стеля, підлога: - у кімнаті № 2 (відповідно до нумерації у технічному паспорті, у Акті - велика кімната) було затоплено: дві стіни (приблизна площа затоплення 12 кв.м.), стеля (приблизна площа затоплення - 4 кв.м.), підлога (приблизна площа затоплення - 3 кв.м.), було пошкоджено у тому числі шпалери на площі 12 кв.м., - у кімнаті № 3 (у Акті - спальня № НОМЕР_1 ) затоплено: дві стіни (приблизна площа затоплення - 12 кв.м.), стеля (приблизна площа затоплення - 10 кв.м.), підлога (приблизна площа затоплення - 10 кв.м.); шпалери на площі 12 кв.м.; - у кімнаті № 4 (у Акті - спальня № НОМЕР_2 ) затоплено: стіна (приблизна площа затоплення - 9 кв.м.), стеля (приблизна площа затоплення - 3 кв.м.), підлога (приблизна площа затоплення - 10 кв.м.), шпалери 9 кв.м. В наслідок залиття були пошкоджені шпалери на стінах, фарбування на стелях, паркет і меблі, занавіски 1 шт. розміри 2,55 м*3 м., матеріал тюль, штори 2 шт. розміри 2,55м* 1,5 м. (кожна) матеріал хлопок з віскозою, ковдра 1 шт. розміри 2,15м.*2,40 м., махрове простирадло - 2 шт., розміри 2,15м.*2,40м., матеріал - махрова тканина, льняні простирадла - 5 шт., розміри 2,15м*2,40 м. (кожна), матеріал - льон, матрац ортопедичний S1еер&Р1у - розміри 1,80м.*2 м. На шпалерах, стелях та інших речах з`явилися плями темно - коричневого кольору.
Для визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок залиття, позивач звернулась до незалежного оцінювача, ОСОБА_8 , та уклала договір про проведення незалежної оцінки № 12082015/1 від 12.08.2015 року. Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна № 12082015-005, вартість відновлювального ремонту становить 33 267,00 гривень, вартість майнових збитків становить 29 107,00гривень. Вище зазначений перелік майна, детальний опис та фотофіксація наслідків майнової шкоди міститься у звіті про незалежну оцінку майна. Позивачем також було представлено товарні чеки на придбання будівельних матеріалів та побутових речей придбаних як у 2015 році до моменту залиття, так і після 23.06.2015 року з метою відновлення пошкодженого стану та побуту квартири (додані до матеріалів справи).
За проведення даного дослідження позивачем, ОСОБА_4 було сплачено 700,0 грн., відповідно договору №12082015/1 про проведення незалежної оцінки, та відповідними квитанціями про сплату зазначених грошових коштів.
Розглядаючи справу, судом першої інстанції було задоволено клопотання відповідачів та призначено по справі судову будівельно –технічну експертизу, ухвалою суду від 01.02.2016 року.
Згідно висновку №28/2016 від 06.05.2016 року, виготовленого ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім.. С.С. Скибинського» вбачається, що на момент огляду квартири, не були виявлені взагалі пошкодження від залиття, ознаки витоку води з радіаторів відповідачів – відсутні.

Мотивувальна частина
Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає в повній мірі.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової шкоди, які регулюються нормами ЦК України.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що позов обґрунтований та доведений, деліктні зобов`язання передбачають презумпцію вини відповідача і під час розгляду справи відповідач не спростував свою вину, що є підставою для покладення на відповідача обов`язку відшкодувати шкоду.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ст. 1166 ч.ч.1,2 ЦК України).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Зважаючи на викладене, в деліктних правовідносинах діє презумпція вини особи, яка заподіяла шкоду, а саме, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
При цьому, потерпілий надає докази, що підтверджують факт спричинення шкоди за участі відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є заподіювачем шкоди або особою, яка, відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду, а відповідач відповідно має довести, що шкоди завдано не з його вини.
Обов`язок доказування щодо відсутності вини залиття квартири покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З матеріалів справи вбачається, що 23 червня 2015 року мало місце залиття квартири позивача з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , в якій зареєстровані і проживають відповідачі. Згідно Акту від 24.06.2015 року причиною залиття належної позивачу квартири стало халатне відношення мешканців квартири АДРЕСА_3 до системи центрального опалення (приладу опалення), що призвело до прориву системи центрального опалення у квартирі АДРЕСА_2 . Відповідний акт був складений комісією у складі майстрів виробничої дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки»: Климашенко І.В.. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та затверджений начальником виробничої дільниці № 5 КП ЖКС «Черьомушки», ОСОБА_7 .
Згідно висновку №28/2016 від 06.05.2016 року, виготовленого ПП «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. С.С. Скибинського» вбачається, що на момент огляду квартири, не були виявлені взагалі пошкодження від залиття, ознаки витоку води з радіаторів відповідачів – відсутні.
З наданих суду письмових доказів, а також матеріалів фотофіксації вбачається, що внаслідок залиття 23 червня 2015 року, у квартирі позивача проживання було не можливе. Для можливості проживання у квартирі, позивач вимушена була здійснити ремонтні роботи за власний рахунок, що підтверджується відповідними квитанціями та товарними чеками на придбання будівельних матеріалів, доданих до матеріалів справи.
З вказаних підстав, суд першої інстанції, не прийняв до уваги доводи вказаного експертного висновку №28/2016 від 06.05.2016 року, тому що на момент проведення вказаної експертизи від 06.05.2016 року пройшов майже рік з моменту залиття.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо доведеності належними та допустимими доказами факту залиття квартири позивача, з вини відповідачів.
Натомість відповідачами не надано жодного доказу на спростування встановлених під час обстеження обставин та доказів відсутності її вини у залитті квартири позивача.
Посилання у апеляційній скарзі на те, що складений «Акт» не може бути належним доказом по справі та розгляду судом не підлягає, оскільки складений з грубим порушенням порядку та форми складання акту, апеляційним судом оцінюється критично, з огляду на таке.
Так, як зазначив суд першої інстанції, існує нормативно визначений Порядок складання акту про залиття, аварії квартир. Він регулюється Правилами утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 №76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за №927/11207.
Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4. Як вбачається, в акті повинно бути зазначено причину залиття квартири.
Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.
В акті повинен міститись висновок про те хто заподіяв шкоду.
Судом було встановлено, що вказаний акт відповідає вищезазначеним вимогам Закону. Суду апеляційної інстанції відповідачі також не надали жодних переконливих доказів на спростування цього.
Доводи відповідачів про те, що акт не може бути належним доказом по справі не спростовує факту залиття квартири позивача.
Позивачем надано достатньо доказів для висновку про причини залиття квартири та про особу з вини якої таке залиття сталось. Проте вказане відповідачем жодним доказом не спростовано.
Не згода з поясненнями свідків відповідачами не спростована. Суд першої інстанції дав оцінку цим поясненням, і доказів того, що такі пояснення судом були викладені у невідповідності з їх змістом, зафіксованим на технічному засобі, скаржником не надано.
До компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.
Вартість вартість майнових збитків внаслідок залиття квартири позивача у червні 2017 року становить 29 107,00гривень, що підтверджується належним і допустимим доказом ( Том 1, а.с.24).
Всупереч ст. ст. 67-81 ЦПК України, відповідач, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не спростував, що шкоду заподіяно не з його вини.
Оскільки має місце причинний зв`язок між завданою позивачу шкодою та неналежним відношенням мешканців квартири АДРЕСА_3 до системи центрального опалення (приладу опалення), суд дійшов правильного висновку про задоволення позову. Розмір збитків підтверджений належним письмовим доказом і не спростований відповідачем.
Доводи і аргументи представника позивача у відзиві на скаргу стосовно доведеності позовних вимог і обґрунтованості рішення суду прийняті до уваги судом апеляційної інстанції і є підставою для залишення рішення суду без змін.
Крім того, апеляційний суд погоджується із висновком районного суду, що позивач зазнав моральної шкоди, у зв`язку із пошкодженням його майна внаслідок залиття його квартири відповідачем, яка виразилася в душевних переживаннях, пов`язаних з пошкодженням майна позивача, вишукуванням додаткового часу і додаткових зусиль для відновлення нормального для проживання стану житла, а тому відповідачем така шкода підлягає відшкодуванню та, з урахуванням розумності та співмірності, суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено факт спричинення йому матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири саме відповідачем. Висновки суду щодо доведеності позовних вимог є законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи і не спростовані відповідачем.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до  переоцінки доказів і незгоди з висновкам суду першої інстанції.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскаржуване рішення у незмінні частині відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.103 ЦПК України).
Колегія суддів залишає без задоволення апеляційну скаргу відповідачів, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову – без змін, тому відповідачі не мають права на відшкодування судових витрат.
ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1 п.1, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок залиття – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст судового рішення складено 05 червня 2020 року.
Головуючий:                                                                                  О. В. Князюк

Судді:                                                                                           С. О. Погорєлова

                А.П. Заїкін