ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року м. Херсон

Справа №766/192/19
Провадження №22ц/819/620/20

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),
судді: Приходько Л.А.,
Радченко С.В.,
секретар судового засідання: Шибінська А.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Прохоренко В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житлово-експлуатаційної дільниці (дочірне підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:
В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Житлово-експлуатаційної дільниці (дочірне підприємство) відкритого акціонерного товариства «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в середині листопада 2018 року, у зв`язку із продажем належної позивачу квартири АДРЕСА_1 , він звернувся до начальника ЖЕД (ДП) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» з проханням видати довідку про розмір заборгованості по оплаті житлового-комунальних послуг станом на 01 грудня 2018 року.
Начальник ЖЕД під різними причинами ухиляється від видачі необхідної довідки, чим порушує його права, як споживача послуг.
Вказав, що у відповідності до положень ст.7, 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.21 Закону України «Про захист споживачів» має право на одержання від виконавця житлово-комунальних послуг інформації про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу та інше.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зобов`язати відповідача видати довідку про розмір його заборгованості за житлово-комунальні послуги станом на 01 січня 2019 року та довідку про фактичні витрати на утримання будинку АДРЕСА_2 та прибудинкової території за період нарахування боргу.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2020 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не надав доказів свого звернення до відповідача із заявою про видачу довідки про наявну заборгованість по оплаті наданих житлово-комунальних послуг й, як наслідок, відсутність правових підстав для задоволення позову.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить скасувати рішення суду від 05 лютого 2020 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Апелянт вказав, що згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» інформація, яку він вимагає від відповідача повинна обов`язково надаватися споживачу на першу його вимогу та бути наданою при укладені договору про надання житлово-комунальних послуг, який до теперішнього часу з ним не укладений, незважаючи на наявність рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 29 травня 2014 року, яким зобов`язано ЖЕД (ДП) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» укласти з ОСОБА_1 типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
На підтвердження звернення до відповідача із заявою про укладення зазначеного договору та надання розрахунків вартості послуг, апелянт надав копію заяви від 19 січня 2011 року.
Також зазначив, що має право на отримання інформації про наданні послуги від відповідача без подання будь-яких заяв, а така інформація повинна бути надана на першу вимогу, що відповідачем не виконано, а отже порушені його права споживача.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений згідно положень ст.128 ЦПК України. 29 квітня 2020 року на адресу суду направив телефонограму про розгляд справи за його відсутності.
Представник ЖЕД (ДП) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1»просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.
Пояснила, що ОСОБА_1 протягом листопада-грудня 2018 року не звертався до відповідача із заявою про надання довідки про заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. Позивачу неодноразово пропонувалося укласти договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, на що позивач відмовляється.
Заслухавши доповідача, представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Відповідно до частин першої та третьої статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Статтею 5 Закону України «Про інформацію» визначено, що звернення може бути усним чи письмовим. Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.
Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).
У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.
Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз`ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
У частині першій статті 20 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо у місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Відповідно до ст.7 ч.1 п.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, серед іншого, без додаткової оплати одержувати від виконавця житлово-комунальних послуг інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості.
За змістом частини першої, п`ятої, шостої статті 81, ст.12 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
За матеріалами справи не встановлено жодного доказу звернення позивача протягом листопада-грудня 2018 року до відповідача з вимогою про надання довідки про наявну заборгованість за наданні комунальні послуги. Такі докази не було надано й суду апеляційної інстанції, а відтак відсутні підстави вважати, що ЖЕД (ДП) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» порушені права позивача у розумінні Законів України «Про звернення громадян», «Про житлово-комунальні послуги», «Захист прав споживачів», тощо.
Надана апелянтом копія його звернення до відповідача від 19 січня 2011 року за часом такого звернення не стосується правовідносин, які розглядаються у справі, та перебувають за межами пред`явленого позову, а тому є неприйнятними.
Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зауважити, що наявність судового рішення від 29 травня 2014 року по справі №666/1798/14 про зобов`язання ЖЕД (ДП) ВАТ «Херсонський завод будівельних матеріалів №1» укласти з ОСОБА_1 типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, на яке останній посилається в апеляційній скарзі, є підставою для його обов`язкового виконання (ст.2 ч.3 п.7. ст.18 ЦПК України), проте не вказує на порушення відповідачем вищенаведених вимог нормативно-правових актів у спірних правовідносинах.
За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, перевіривши доводи скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2020 року без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П  О  С  Т  А  Н  О  В  И  В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 05 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно ст.389 ч.3 п.2, ст.19 ч.6 п.5 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 29 квітня 2020 року.      

Головуючий:                                                                 В.О. Бездрабко

Судді:                                                                          Л.А. Приходько
                                                                               
С.В. Радченко