УХВАЛА

10 березня 2020 року
м. Київ
справа №560/1077/19
адміністративне провадження №К/9901/5430/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Кашпур О.В.,
суддів - Радишевської О.Р., Шевцової Н.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,  
в с т а н о в и в :
24 лютого 2020 року зазначена касаційна скарга надіслана засобами поштового зв`язку до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).  
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
З 08 лютого 2020 року набрали чинності норми Закону України від 15 січня 2020 року            №460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Так, згідно із частиною четвертою статті 328 КАС України (в чинній редакції) підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених)    статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. 
У разі подання касаційної скарги на підставі       пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду. 
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що викладений перелік причин для касаційного оскарження судових рішень у справах, що не відносяться до справ незначної складності, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України. Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, є залишення такої скарги без руху.
Верховний Суд зазначає про те, що касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 4 частини другої статті 330 КАС України, оскільки не містить передбачені статтею 328 цього Кодексу підстави, а доводи і мотивування касаційної скарги про неповне з`ясування судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи фактично зводяться до переоцінки доказів і свідчать про незгоду скаржника із наданими судами висновками за наслідками розгляду спірних правовідносин у справі. 
Згідно з частинами першою-третьою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Керуючись частиною п`ятою    статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» від             22 грудня 2005 року № 3262, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, з`ясовано, що оскаржувана постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року ухвалена апеляційним судом без участі учасників справи.
У поданій касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень, обґрунтоване тим, що скаржник не має спеціальних знань та перебуває в установі відбування покарання та не мав можливості звернутися із касаційною скаргою в установлений чинним законодавством строк. 
Разом із тим, суд критично ставиться до вимоги скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від                      27 листопада 2019 року, оскільки на підтвердження поважності обставин пропуску строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення позивачем не надано належних і допустимих доказів звернення до Шепетівського місцевого центру безоплатної допомоги з метою отримання правової допомоги, що унеможливлює поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.
Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення недоліків шляхом приведення касаційної скарги у відповідність до вимог КАС України, а саме: надання до суду уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень та з чітким посиланням на пункти, що передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України, і надання обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини другої статті 333 КАС України, а також належних і допустимих доказів на підтвердження поважності пропуску строку звернення із касаційною скаргою на судове рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 248, 328, 330, 332, 333 КАС України,
у х в а л и в :
Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку на касаційне оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від                  08 липня 2019 року та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від                        27 листопада 2019 року у справі №560/1077/19. 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до адміністрації Державної кримінально-виконавчої служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.  
Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                О. В. Кашпур          

Судді:                                                                                                     О.Р. Радишевська 

                                                                                                    Н.В. Шевцова