ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 2-1880/10	Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р. 	
Провадження № 22-ц/817/397/20 	Доповідач - Ткач З.Є.	
Категорія - 307010000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі колегії: 
головуючого Ткач З.Є. 
суддів:  Міщій О. Я., Шевчук Г. М., 
за участю секретаря Іванюта О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 2-1880/10 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2010 року, ухваленого суддею Іваницьким О.Р., у справі за позовом ОСОБА_2 до Цебрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
ВСТАНОВИВ:
В листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Цебрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. 
Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його троюрідний брат ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, яка розташована на території Цебрівської сільської ради Зборівського району площею 4,21 га., згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 660817, виданий Цебрівською сільською радою 29 листопада 2002 року, а також майновий пай в СС "Зоря " с.Цебрів Зборівського району, згідно майнового сертифікату серії НОМЕР_1 VII №003899, виданий Цебрівською сільською радою 28 травня 2002 року. 
Спадкоємців першої - четвертої черг ОСОБА_3 немає, оскільки останній не був одружений та не мав дітей. 
Після смерті ОСОБА_3 його спадкоємцями за правом представлення є племінниця ОСОБА_1 , яка відмовилась від спадщини на його користь, та його дядько (батько позивача) ОСОБА_4 , який також не бажає спадкувати даного майна, відмовляючись від спадщини на його користь.
Таким чином інших спадкоємців, окрім нього немає. 
Зборівська державна нотаріальна контора відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що стало підставою для звернення до суду для захисту свого майнового права з метою визнання права власності на спадкове майно. 
Просив визнати за ним право власності на спадкове майно ОСОБА_3 , зокрема на: земельну ділянку, яка розташована на території Цебрівської сільської ради Зборівського району площею 4,21 га., згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №660817, майновий пай в СС "Зоря " с. Цебрів Зборівського району, згідно майнового сертифікату серії НОМЕР_1 VII № 003899, в порядку спадкування за законом.
Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2010 року вирішено: «Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом на земельні ділянки, загальним розміром 4,21га., які розташовані на території Цебрівської сільської ради, посвідчені державним актом на землю серії Р1 №660817 та майновий пай в СС «Зоря», сертифікат серії НОМЕР_2 . »
ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2010 року скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Вказала, що оскаржуване рішення порушує її законні права та інтереси, оскільки на час смерті ОСОБА_3 , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона, ІНФОРМАЦІЯ_2 , була неповнолітньою та вважається такою, що прийняла спадщину.
Заяви про відмову від спадкового майна на користь позивача складені та засвідчені секретарем Цебрівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області Шалай С.С. 7 вересня 2010 року, тобто через 4 роки після смерті спадкодавця, з порушенням шестимісячного строку передбаченого статтями 1270, 1273 Цивільного кодексу України, а тому не мають правового значення.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних причин.
Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що після смерті ОСОБА_3 позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем п`ятої черги, прийняв спадщину, а тому за ним слід визнати право власності на спадкове майно.
З цими висновками колегія суддів не погоджується виходячи з наступного. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідає.
При цьому колегія суддів виходить з того, що спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України, законом України "Про нотаріат”, іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.
При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати:
- місце відкриття спадщини;
- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;
- законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.
Обставини, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 179 ЦПК України, чинної на час розгляду справи) у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.
З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження позовних вимог позивач суду надав:
- копію свідоцтва про смерть № НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- копію Державного акту на право приватної власності на землю, на ім`я ОСОБА_3 , про те, що йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,21 га, що розташована на території Цебрівської сільської ради, виданого 29 листопада 202 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 152;
- свідоцтво про право власності на майновий пай члена сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії НОМЕР_4 №003899, виданого 28травня 2002 року. Належна йому частка визначена у розмірі 2822 грн, або 0,002 відсотків;
- довідку виконкому Цебрівської сільської ради Зборівського району від 07.09.2010 р. №283 про те, що на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем його реєстрації в с. Цебрів Зборівського району Тернопільської області був зареєстрований сам, сім`ї не мав. 
Таким чином, позивач на підтвердження свого права не надав допустимих та належних доказів, необхідних для підтвердження свого порушеного права. 
В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 “Про судову практику у справах про спадкування” роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.
У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Доводи позивача про те, що він звертався до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину і йому відмовлено в оформленні права на спадщину не підтверджено жодними доказами. 
Крім того, колегія суддів звертає уваги на наступне. 
Суд першої інстанції не вирішив питання про залучення належних відповідачів до участі у справі.
У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в позовній заяві позивач вказав, що спадкоємцями після смерті є ОСОБА_4 та від ОСОБА_1 , які відмовились від спадщини на його користь. 
На підтвердження цього позивач долучив заяви від ОСОБА_4 та від ОСОБА_1 , засвідчені секретарем Цебрівської сільської ради 07 вересня 2010 року, про те, що вони спадщини після смерті ОСОБА_3 не приймають і відмовляються на користь ОСОБА_2 . 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказала, що на час смерті ОСОБА_3 та відкриття спадщини вона була неповнолітньою. 
Відповідно до частини четвертої статті 1268 ЦПК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.
Розглянувши позов, пред`явлений до Цебрівської сільської ради Зборівського району суд не врахував, що територіальна громада може бути відповідачем у даній справі лише при відсутності інших спадкоємців за законом або за заповітом, які прийняли спадщину. 
Отже при наявних інших спадкоємців, зазначених в позовній заві, суд без достатніх підстав визнав Цебрівську сільську раду Зборівського району Тернопільської області належним відповідачем у даній справі.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у задоволенні позову. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з пунктом 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення якщо суд прийняв судове рішення про права свободи та інтереси та або обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. 
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Тернопільський апеляційний суд в складі колегії суддів, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 18 листопада 2010 року скасувати.
В позові ОСОБА_2 до Цебрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,- відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повна постанова складена 30 квітня 2020 року.

Головуючий:                                                        Ткач З.Є.

Судді:                                                                 Міщій О.Я.

                                                                       Шевчук Г.М.