Справа № 342/905/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/344/20 
Головуючий у 1 інстанції Ничик Г. І. 
Суддя-доповідач Мелінишин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач)                Мелінишин Г.П.
суддів:                                        Пнівчук О.В., Ясеновенко Л.В.,
        за участю секретаря                        Бойчука Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Городенківського районного суду в складі судді Ничик Г.І., постановлену 05 грудня 2019 року в м. Городенці Івано-Франківської області, повний текст якої виготовлено 10 грудня 2019 року,у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» про порушення прав споживачів, визнання недійсними кредитного договору, договору поруки, стягнення коштів та моральної шкоди, 
в с т а н о в и в :
У вересні 2019 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» звернулось в суд із заявою про заміну сторони її правонаступником. Представник товариства покликався на те, що на виконанні Городенківського РВДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебувають виконавчі листи №342/905/15-ц, видані 29.11.2016 року Городеніквським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 191 864,36 грн заборгованості за кредитним договором №4088/10 від 15.04.2008 року. На підставі договору №308 від 15 квітня 2019 року банк відступив заявнику право вимоги за цим кредитним договором. Посилаючись на частину 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» та частину 1 статті 442 ЦПК України просив замінити сторону її правонаступником у виконавчих листах, а також - сторону виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих листів.
Ухвалою Городенківського районного суду від 05.12.2019 року заяву задоволено частково. Замінено сторону виконавчих проваджень № 54815153 та №54814907 від 03.10.2017 року з примусового виконання виконавчих листів №342/905/15-ц, виданих 29.11.2016 року Городенківським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 191 864,36 грн заборгованості за кредитним договором №4088/10 від 15.04.2008 року, - ПАТ «Брокбізнесбанк» на ТОВ «ФК «Депт Фінанс». В задоволенні заяви товариства в частині заміни сторони правонаступником відмовлено. 
Частково задовольняючи заяву, суд виходив з того, що заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги. А отже до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду заяви про заміну стягувача. Відмовляючи в задоволенні вимог щодо залучення до участі в справі правонаступника позивача, суд вважав, що оскільки справа розглянута по суті, це виключає можливість участі інших осіб під час її розгляду.
В апеляційній скарзі на ухвалу суду ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Просить її скасувати, в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс» відмовити.
Апеляційна скарг мотивована тим, що заявником щодо заміни сторони виконавчого провадження не може бути особа, до якої від кредитора перейшло право вимоги, оскільки таку заяву може подати сторона, державний або приватний виконавець. 
Крім того, заміна сторони на стадії виконавчого провадження здійснюється тільки при правонаступництві. ПАТ «Брокбізнесбанк» припинило свою діяльність 15.10.2019 року з повною ліквідацією статутної діяльності юридичної особи, що не передбачає правонаступництва. Враховуючи, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» не зазначено в державному реєстрі як правонаступник банку, відповідно не має жодних прав сторони у виконавчому провадженні. В зв`язку з цим товариство повинно самостійно і на загальних підставах подавати окремий позов, а не вступати в справу в якості правонаступника. 
Разом з тим заява ТОВ «ФК «Депт Фінанс» мотивована саме тим, що банк продав (відступив) свої права вимоги за кредитним договором. Проте відступлення права вимоги виключає правонаступництво.
Також боржник не був повідомлений про заміну кредитора. Крім того, договір про відступлення прав вимоги №308 від 15.04.2019 року містить недоліки щодо форми та змісту, не посвідчений нотаріально, підписаний лише представником заявника тощо. Більше того вказані у реєстрі договорів та в ухвалі суду дати кредитного договору №4088/10, права вимоги за яким відступаються, відрізняються і не співпадають з дійсною датою його укладення. 
Такими, що викликають сумів, є на думку апелянта, і результати відкритих торгів (аукціону), на підставі якого укладено договір відступлення права вимоги. Так, протокол від 22.03.2019 року не підписаний уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, ціна продажу лоту та ціна за відступлення права вимоги у договорі відрізняється, початкова та продажна ціна неспівставні, гарантійний внесок за участь в аукціоні не сплачений наперед тощо. 
При цьому відсутня інформація про продаж саме його зобов`язань по кредитному договору. Натомість, він повністю виконав умови договору сплативши борг за кредитом в розмірі 14 330,93 доларів США, тоді як позичив в банку 10 000 доларів США. 
Суд також не звернув увагу на порушення його прав щодо захисту персональних даних, оскільки відповідачі не надавали заявнику згоду на їх використання. Таке обмеження та відповідальність за його порушення було передбачено і у договорі відступлення права вимоги. З огляду на це просив суд винести окрему ухвалу, направивши її прокуророві для проведення відповідної перевірки та притягнення винних осіб до встановленої законом відповідальності.
Апелянт зазначає, що заявник вже звертався до апеляційного суду з таким клопотанням, яке постановою суду від 29.11.2019 року відхилено, а провадження у справі закрито.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Депт Фінанс» покликається на законність ухвали суду. Вважає доводи апеляційної скарги такими, що не містять підстав для її скасування.
При здійсненні ліквідації ПАТ «Брокбізнесбанк» майно було реалізовано в порядку, визначеному законодавством. В результаті проведеного аукціону товариство визнано переможцем з продажу права вимоги за кредитним договором ОСОБА_1 . Укладений на підставі цього договір №308 від 15.04.2019 року містить всі ознаки договору купівлі-продажу права вимоги, не визнавався судом недійсним та не є договором факторингу. А тому товариство набуло законні права для заміни кредитора у зобов`язанні з підстав відступлення права вимоги.
В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 – адвокат Сорочинська М.З. доводи апеляційної скарги підтримала з наведених у ній мотивів.
Представник ТОВ «ФК «Депт Фінанс» Тарасюк О.В. доводів апеляційної скарги не визнав покликаючись на обгрунтованість висновків суду. 
Згідно положень статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення відповідає цим вимогам закону.
Як правильно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Городенківського районного суду від 19 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.11.2016 року та постановою Верховного Суду від 26.03.2018 року, задоволено позов ПАТ «Брокбізнесбанк». Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 191 864,36 грн заборгованості за кредитним договором №4088/10 від 15.04.2008 року (а.с. 98-110, 145-149, 202 – 205 т.2).
На виконання цього рішення судом видано виконавчі листи (а.с. 158 т.2). Згідно даних автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчі провадження №54815153 та №54814907, відкриті 03.10.2017 року, про стягнення з боржників відповідно на користь банку вказаної заборгованості знаходяться на виконанні в Городенківському РВ ДВС Південно-Західного МУМЮ (м. Івано-Франківськ).
Як вбачається з копії протоколу електронного аукціону №UA-EA-2019-02-27-000125-b від 22.03.2019 року ТОВ «ФК «Депт Фінанс» визнано переможцем електронних торгів пулу активів, в тому числі, що складається з прав вимоги та інших майнових прав за кредитними договорами (а.с. 4-5 т 3). 
За результатами аукціону 15.04.2019 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» укладено договір № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно умов якого банк відступив новому кредитору шляхом продажу належні йому права вимоги до позичальників, заставодавців, поручителів, зазначених у Додатку № 1. В тому числі до товариства перейшло право вимоги за кредитним договором, що укладений між ПАТ та ОСОБА_1 від 15.04.2008 року № 4088/10, з загальною сумою заборгованості 176 909,42 грн (а.с. 7-9 т.3).
Постановляючи ухвалу про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс»» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками ПАТ «Брокбізнесбанк».
За змістом статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Так, за приписами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
Виходячи зі змісту вказаних норм заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.
Вищенаведене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, який правильно застосований судом першої інстанції при вирішенні питання. Аналогічний висновок міститься і в постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.
Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, тому зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.
Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, що укладення між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ТОВ «ФК «Депт Фінанс» договору № 308 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 15.04.2019 року є обставиною, що підтверджує заміну кредитора у зобов`язанні.
Що стосується доводів в частині виконання кредитного зобов`язання, то такі є голослівними і будь-якими належними доказами не підтверджені. Виконавче провадження з виконання рішенння суду не завершене, що вбачається з даних Автоматизованої системи виконавчого провадження і правильно враховані судом.
Посилання апеляційної скарги на те, що ТОВ «ФК «Депт Фінанс» не є правонаступником ліквідованого ПАТ «Брокбізнесбанк» є надуманими. Як встановлено судом заявник отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в кредитному зобов`язанні. Згідно даних витягу з ЄДР ПАТ «Брокбізнесбанк» ліквідовано 15.10.2019 року, тобто до укладення договору відступлення.
На договір №308 про відступлення (купівлі-продажду) прав вимоги від 15.04.2019 року, а також оформлений протоколом від 22.03.2019 року електронний аукціон, поширюється презумція правомірності правочину, встановлена статтею 204 ЦК України. Тому оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом, а також вони не визнані судом недійсними, аргументи апелянта з цього приводу колегія суддів відхиляє.
Аналогічно неспроможними є і твердження ОСОБА_1 про те, що вказане питання вже було вирішено судом. Так, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 29 листопада 2019 року (копія якої долучена до апеляційної скарги) закрито провадження у справі №342/906/15-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_1 , про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак клопотання про заміну сторони виконавчого провадження стосується виконання рішення у справі № 342/905/15-ц за позовом ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги щодо зазначення в Додатку №1 до договору відступлення права вимоги іншої дати укладення кредитного договору №4088/10 (10 квітня 2008 року замість 15 квітня 2008 року), що відповідно також виключає можливість задоволення заяви ТОВ «ФК «Депт Фінанс». Аналізуючи всі дані, зазначені в цьому додатку, можна дійти висновку, що ідентифікуючі дані боржника - прізвище, ім`я, по батькові, ІПН, номер договору та дата закінчення кредитного договору, який відступається, код валюти кредиту, залишок заборгованості з розбивкою на строкову, прострочену, по тілу та відсотках, та в еквіваленті у валюті відповідають дійсності. 
При цьому встановлено, і цю обставину підтвердила в засіданні апеляційного суду представник апелянта, що сторонами укладено єдиний кредитний договір під №4088/10, будь-яких інших кредитних договорів за цим номером сторонами не було укладено. З огляду на це, розбіжність у даті укладення кредитного договору жодним чином не спростовує вимог заявника. 
Тому враховуючи, що основне зобов`язання боржника ОСОБА_1 відповідає змісту кредитного договору від 15 квітня 2008 року, та здійснюючи системний аналіз доказів у їх взаємозв`язку і сукупності, встановивши існування кредитних зобов`язань перед банком з приводу єдиного договору, номер якого співпадає з вказаним у додатку №1, колегія суддів приходить до висновку про перехід прав вимоги до ТОВ «ФК «Депт Фінанс» саме по договору №4088/10 від 15.04.2008 року.
Покликання апелянта щодо його неповідомлення про відступлення права вимоги також є безпідставними, оскільки законодавець згідно положення статті 516 ЦК України не пов`язує заміну кредитора в зобов`язанні зі згодою боржника.
Зважаючи на те, що звернення до суду не є поширенням чи розголошенням персональних даних, не спрямоване на порушення конституційних прав та свобод, а є способом забезпечення виконання кредитором своїх функцій у відповідності до договору відступлення права вимоги, надуманими є і посилання апелянта на розголошення заявником його персональних даних. 
З огляду на це відсутні підстави, передбачені статтею 262 ЦПК України, для винесення апеляційним судом окремої ухвали, про що клопотав апелянт. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки досліджених доказів, висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування ухваленого в справі рішення.
Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведені обставини колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права. А тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року було зупинено дію оскаржуваного судового рішення. Оскільки суд дійшов висновку про залишення ухвали без змін, її дію необхідно відновити.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Городенківського районного суду від 05 грудня 2019 року – без змін.
Відновити дію ухвали Городенківського районного суду від 05 грудня 2019 року.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий                                                                  Г.П. Мелінишин
Судді:                                                                                О.В. Пнівчук                                                                                        Л.В. Ясеновенко

Повний текст постанови складено 10 березня 2020 року