ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5157/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  01 червня 2020 року                                                                                            м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,–
В С Т А Н О В И Л А:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просив: визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині нездійснення перерахунку та виплати пенсії позивачеві без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 10.01.2018 з обрахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % від відповідної суми прирівняного грошового забезпечення; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та на підставі довідки від 22.01.2018 № 222/4/166/239/37 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії здійснити з 10.01.2018 перерахунок та виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром та з обрахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % від відповідної суми прирівняного грошового забезпечення (37626,56 грн); зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» здійснити з 12.02.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачеві зі збільшенням на 25 % основного розміру його пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни, з нарахуванням і виплатою підвищень, доплат і надбавок, передбачених особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та учаснику бойових дій; виплату загальної недоотриманої з 10.01.2018 суми пенсійного боргу (різниця між нарахованою та фактично виплаченою сумами пенсії, станом на дату виплати за даним рішенням суду) відповідно до частини 18 статті 43, частин 2, 3 статті 51 та частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснити Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно, одноразово, з одночасним нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів за період з 10.01.2018 по дату проведення такої виплати за даним рішенням суду.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимальним розміром, починаючи з 01.01.2018 з обрахуванням основного розміру пенсії у розмірі 90 % від суми грошового забезпечення, визначеного в довідці від 22.01.2018 № 222/4/166/239/37, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01.01.2018 пенсії з розрахунку 90 % грошового забезпечення без обмежень максимального розміру, згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 22.01.2018 №222/4/166/239/37 з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, в частині відмовлення в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні інших позовних вимог, виклавши четвертий та п`ятий абзац резолютивної частини в редакції: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» здійснити з 12.02.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачеві зі збільшенням на 25 % основного розміру його пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни, з нарахуванням і виплатою підвищень, доплат і надбавок, передбачених особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та учаснику бойових дій; виплату загальної недоотриманої з 10.01.2018 суми пенсійного боргу (різниця між нарахованою та фактично виплаченою сумами пенсії, станом на дату виплати за даним рішенням суду) відповідно до частини 18 статті 43, частин 2, 3 статті 51 та частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» здійснити Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно, одноразово, з одночасним нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів за період з 10.01.2018 по дату проведення такої виплати за даним рішенням суду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що наявна в матеріалах справи виписка з акта огляду МСЕК була надана до відповідача не позивачем, а органом, який видав зазначену виписку і вона міститься в матеріалах пенсійної справи, а тому висновки суду першої інстанції в частині не надання позивачем до ГУ ПФ України в м.Києві довідки до акта огляду МСЕК є безпідставними, а оскільки відповідний перерахунок та виплата пенсії не була здійснена з вини органу Пенсійного фонду України, то виплата всієї перерахованої і недоотриманої пенсії має бути здійснена невідкладно з одночасним нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції позиція відповідача обґрунтовувалась законодавчо встановленим обмеженням пенсії максимальним розміром.
В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивачу з 2005 року призначена пенсія згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», основний розмір пенсії позивача з моменту призначення становив 90% грошового забезпечення, що підтверджується розрахунком пенсії за вислугу років по пенсійній справі ФА №141073 (а.с.20).
22 січня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку №222/4/166/239/37 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії позивача з урахуванням посадового окладу - 10338,00 грн., окладу за військовим званням - 145,00 грн, надбавки за вислугу років 40% - 4193,20 грн., надбавки за інтенсивність служби 100% - 10338,00 грн.,надбавки за службу в умовах режимних обмежень 20% - 2067,60 грн., премія 1-2% - 10544,76 грн.
Згідно з протоколом за пенсійною справою позивача від 01 лютого 2018 року (а.с.18) позивачу змінено основний розмір пенсії з 90% грошового забезпечення на 70%.
Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0032150 (а.с.19) з 12 лютого 2019 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
13 березня 2019 року позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням встановлення йому 2 групи інвалідності шляхом здійснення доплати в розмірі 25% з розрахунку 70% грошового забезпечення.
15 березня 2019 року позивач звернувся з заявою (а.с.14) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (зареєстрована за № 30364), у якій просив здійснити йому перерахунок та виплату з 10.01.2018 пенсії із розрахунку 90% грошового забезпечення, без обмежень максимального розміру пенсії, на підставі довідки від 22 січня 2018 року №222/4/166/239/37, зазначаючи про неправомірне зниження основного розміру пенсії під час її перерахунку на підставі вказаної довідки до 70%, а також про неправомірне застосування обмеження її максимального розміру.
Листом від 19.03.2019 №55819/02 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що розмір його пенсії обчислено з урахуванням посадового окладу в розмірі 10338,00 грн, визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 № 718 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців та осіб начальницького складу", з розрахунку 70% сум грошового забезпечення за 48 років служби та максимальний розмір пенсії обчислено з урахуванням статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо розрахунку своєї пенсії в меншому розмірі із застосуванням обмежень, позивач звернувся з даним позовом до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 90 % грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, за посадою заступника командира військової частини НОМЕР_1 згідно довідки від 22.01.2018  № 222/4/166/239/37, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача у розмірі 90 % грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак позивачем не надано доказів подання довідки серії АВ № 0032150 до відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про  зобов`язання відповідача  здійснити з 12.02.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачеві зі збільшенням на 25 % основного розміру його пенсії як особі з інвалідністю внаслідок війни, з нарахуванням і виплатою підвищень, доплат і надбавок, передбачених особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та учаснику бойових дій.
За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» встановлено, що розміри пенсій особам з інвалідністю внаслідок війни, обчислені відповідно до статті 27 та частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статей 13 і 21 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", збільшуються на 25 відсотків.
Збільшення розмірів пенсій здійснюється без урахування передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, сум індексації та інших доплат до пенсії.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Як вбачається з матеріалів справи, з 12 лютого 2019 року позивачу встановлено 2 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, що підтверджується копією виписки з акта огляду МСЕК до довідки серії АВ №0032150 (а.с.19).
У вказаній виписці чітко зазначено, що вона була надіслана за місцем призначення пенсії чи місцезнаходженням пенсійної справи та вказана виписка перебуває в матеріалах пенсійної справи, що не заперечується відповідачем, оскільки під час здійснення перерахунку пенсії позивача 13 березня 2019 року (а.с.21) відповідачем було враховано статус позивача як особи з 2 групою інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та здійснено збільшення основного розміру пенсії позивача на 25% згідно з п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381.
Наведене свідчить, що судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи та про необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовної вимоги про зобов`язання відповідача з 12.02.2019 здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві зі збільшенням на 25% основного розміру його пенсії
В той же час, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на положення ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», відповідно до якої нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Наведена норма передбачає виплату за минулий час без обмеження строку з нарахуванням компенсації втрати частини доходів сум пенсії, які були нараховані особі, натомість пенсійним органом не було нараховано позивачу суми пенсії за період з 10 січня 2018 року з розрахунку 90% грошового забезпечення, і таке нарахування буде здійснюватись внаслідок набрання законної сили судовим рішенням в рамках даної справи, а тому положення ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Отже, позовні вимоги в частині невідкладної та одноразової виплати пенсії позивача, з одночасним нарахуванням та виплатою компенсації втрати частини доходів за період з 10.01.2018 по дату проведення такої виплати задоволенню не підлягають.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині задоволення позовних вимог та висновків щодо наявності у позивача права на перерахунок його пенсії з розрахунку 90% грошового забезпечення без обмежень максимального розміру, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.
Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи в частині, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду першої інстанції та прийняття в цій частині нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,–
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 зі збільшенням на 25 % основного розміру його пенсії як особі з інвалідністю 2 групи та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги - задовольнити
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 12 лютого 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розрахунку 90% від суми грошового забезпечення, визначеного в довідці Військової частина НОМЕР_1 Міністервства оборони України від 22 січня 2018 року №222/4/166/239/37 без обмеження максимальним розміром зі збільшенням на 25% основного розміру пенсії відповідно до вимог пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2011 року №1381 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення», як особі з інвалідністю внаслідок війни, з нарахуванням і виплатою підвищень, доплат і надбавок, передбачених особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни та учаснику бойових дій, з врахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Текст постанови виготовлено 01 червня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                              А.Ю.Кучма