Справа № 306/1952/19

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

 
        28 квітня 2020 року м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі: 

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.
суддів:Фазикош Г.В.,Куштана Б.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 16 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, 

В С Т А Н О В И В:
           У вересні 2019 року ОСОБА_2  звернулася з позовом до суду, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання, у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і по 28.02.2021 року. Позов мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого в народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюб між ними розірвано 16.10.2007року. Рішенням Свалявського  райсуду від 12.01.2018 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на навчання сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500грн. щомісячно на час навчання, починаючи з 17.11.2017р. і до 30.06.2019р., виконавчий лист, виданий згідно даного рішення, вже повернуто до канцелярії суду, в зв`язку з повним його виконанням. Разом з тим, відповідно до довідки виданої Національним університетом харчових технологій №433 від 05.09.2019 року, син ОСОБА_3  родовжує навчання та є студентом ј курсу денної форми навчання факультету автоматизації і комп`ютерних систем даного закладу, де закінчує навчання 28.02.2021 року.У зв`язку з денною формою навчання син немає можливості працювати та самостійно отримувати дохід на проживання, а тому потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання сина, а позивач не взмозі сама в достатньому та необхідному розмірі забезпечувати матеріальні потреби сина, просить позов задовольнити.
       Рішенням Свалявського районного суду від 16 січня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, тобто з 24.09.2019 року по 28.02.2021 року. Вирішено питання судових витрат.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилався на те, що позивачем не доведено тієї обставини, що ОСОБА_1 здійснює відповідні витрати у зв`язку із навчанням та потребує відповідної матеріальної допомоги у зв`язку з цим, як не доведено і того, що він, відповідач, має можливість таку допомогу надавати. При цьому, ОСОБА_1 у скарзі зазначив, що на даний час він створив нову сім`ю та має на утриманні малолітню дитину, на даний час ніде не працює, а тому не має реальної можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина. 
Позивач ОСОБА_2 надала клопотання про доручення письмових доказів.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. 

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано 16.10.2007р.(а.с.4) , від шлюбу мають двоє дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8,9). 

Рішенням Свалявського районного суду від 12.01.2018року з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1500 грн. щомісячно на час навчання, починаючи з 17.11.2017р. і до 30.06.2019р., виконавчий лист згідно даного рішення вже виконаний в повному обсязі та повернутий до канцелярії суду (а.с.9). За поясненням сторін заборгованість по даному виконавчому листу відсутня (а.с.17).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина, який продовжує навчання, суд першої інстанції виходив з його обґрунтованості та доведеності, і колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.
             Відповідно до ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
     За статтею 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
      Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
     Відповідно до положень ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
     При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
     Згідно з ч.ч.1, 2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно довідки за № 433 від 05.09.2019р., виданої Київським НУХТ ОСОБА_3  є студентом денної форми навчання факультету автоматизації і комп`ютерних систем даного закладу, де закінчує навчання 28.02.2021 року (а.с.14). 
ОСОБА_3 навчається на денній формі і позбавлений можливості працювати та самостійно утримувати себе.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
             Не спростовують обґрунтованості рішення і доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1  про те, що він ніде не працює, створив нову сім`ю, оскільки, посилаючись на дану обставину, відповідач всупереч положенням ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України, які покладають на сторону обов`язок довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається, відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість відповідача працевлаштуватися, отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
       Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 

Рішення Свалявського районного суду від 16 січня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повний текст постанови суду складено 28.04.2020 року.

Головуючий 

Судді