Ухвала
 
10 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 461/10303/15-ц
провадження № 61-4380ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання договору недійсним,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2020 року до Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга.
Ухвалою Верховного Суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме, для надання: документа, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; касаційної скарги із зазначенням підстави (підстав), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У квітні 2020 року на виконання ухвали Верховного Суду від 12 березня 2020 року надійшла заява на усунення недоліків касаційної скарги разом з квитанцією про сплату судового збору.
Зазначену заяву не можна вважати належним виконанням вимог ухвали Верховного Суду від 12 березня 2020 року та усуненням недоліків касаційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Таким чином, у встановлений судом строк, станом на 10 квітня 2020 року вимоги ухвали Верховного Суду від 12 березня 2020 року не виконані в повному обсязі, а тому касаційну скаргу належить вважати неподаною та повернути заявнику на підставі частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України. 
Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 23 грудня 2015 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 лютого 2020 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» про розірвання кредитного договору, припинення зобов`язань за кредитним договором, визнання договору недійсним, вважати неподаною та повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                        С. Ю. Мартєв