ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/15368/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  17 червня 2020 року                                                                        м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Кузьменка В.В.,
                                                                                                    Шурка О.І.,
за участі секретаря судового засідання                                        Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 у справі за адміністративним позовом Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, треті особи: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, Державне підприємство «Енергоринок», про визнання протиправною та скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В :

          Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» звернулось до суду з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у якому просило:
-          визнати протиправною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.05.2019 № 878, в частині затвердження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 10.05.2019, зазначеного у підпункті 2.10 Протоколу № 12;
-          скасувати постанову НКРЕКП від 31.05.2019 № 878 в частині затвердження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 10.05.2019, зазначеного у підпункті 2.10 Протоколу № 12.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що затвердивши підпункт 2.10 Протоколу, Національна комісія перевищила надані їй повноваження, що визначені у    ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 1, ч. ч. 1, 3 ст. 3, ст. 4, ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», чим порушено права і інтереси ДП «Регіональні електричні мережі», з огляду на що, постанова відповідача у відповідній частині є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Представник апелянта у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представники відповідача та третьої особи - Державного підприємства «Енергоринок» у судовому засіданні заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржуване рішення без змін.
Представник Міністерства енергетики та вугільної промисловості України у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду апеляційної скарги.
Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 31.05.2019 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» та статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», згідно з положеннями Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України, прийнято постанову № 878, якою затверджено рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 10 травня 2019 року (підпункти 2.3, 2.5, 2.10, 2.12 протоколу №   12.
З прийнятою постановою, зокрема, в частині затвердження рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 10.05.2019, зазначеного у підпункті 2.10 Протоколу № 12, ДП «Регіональні електричні мережі» не погоджується та зазначає, що є державним унітарним підприємством із 100% державною власністю і входить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Передане на баланс енергетичне обладнання та інше майно державної власності позивач до 2019 року використовував для здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної місцевими (локальними) електричними мережами) та постачання електричної енергії за регульованим тарифом на підставі отриманих ліцензій. Основними споживачами електричної енергії, яку постачало ДП «Регіональні електричні мережі» на території здійснення ліцензійної діяльності, були державні вугледобувні та комунальні підприємства, що розташовані на території Луганської, Донецької. Волинської та Львівської областей.
11.06.2017 набув чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017       № 2019-VІII.
Згідно з абз. 15 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, ліцензії на провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом підлягають анулюванню з 01 січня 2019 року.
Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 № 1444, підприємству видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, а ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії (передачі електричної місцевими (локальними) електричними мережами) та постачання електричної енергії за регульованим тарифом анульовані. Зазначеною постановою позивача зобов`язано до 01.01.2019 укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії із споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ДП «Регіональні електричні мережі», та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам.
Так, абзацом 10 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону передбачено, що споживачі (крім побутових та малих непобутових), яким на день набрання чинності цим Законом здійснював постачання електричної енергії постачальник за регульованим тарифом, мають обрати собі електропостачальника та укласти з ним договір постачання електричної енергії споживачу до 01 січня 2019 року.
Згідно з п. 4 ч. 1. ч. 2 Закону, постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі необрання споживачем електропостачальника, зокрема, після розірвання договору з попереднім електропостачальником. Визначення постачальника "останньої надії" здійснюється рішенням Кабінету Міністрів України за результатами конкурсу, проведеного у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності (ДП ЗД) «Укрінтеренерго» визначене постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 року до 1 січня 2021 року з територією провадження діяльності - Україна, окрім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження. Відповідно до зазначеного розпорядження ДП ЗД «Укрінтеренерго» забезпечується до 1 січня 2019 року виконання всіх необхідних умов для здійснення функцій постачальника "останньої надії" відповідно до вимог Закону.
При цьому, позивач вказує на те, що, виходячи із зазначених вище вимог чинного законодавства, до 01.01.2019 державні вугледобувні підприємства та інші споживачі, яким підприємство здійснювало постачання електричної енергії за регульованим тарифом, повинні були обрати собі іншого постачальника електричної енергії та укласти з ним договір постачання електричної енергії, а позивач, повинен укласти з такими споживачами договори про надання послуг з розподілу електричної енергії і договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії цим споживачам.
Також, ДП «Регіональні електричні мережі» зазначає, що на виконання постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 16.11.2018 № 1444, на підставі заяв-приєднань, уклав договори про надання послуг з розподілу електричної енергії (є публічними договорами приєднання) із споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності позивача, строком дії з 01.01.2019.
При цьому, оскільки майже всі споживачі, електроустановки яких приєднані на території ліцензійної діяльності позивача, всупереч вимогам абз. 10 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону, не обрали собі електропостачальника, з 01.01.2019 постачання електричної енергії таким споживачам здійснювало                              ДП ЗД «Укрінтеренерго», як постачальник «останньої надії».
Між позивачем та ДП ЗД «Укрінтеренерго», як постачальником «останньої надії», шляхом підписання заяв-приєднання було укладено договір електропостачальника про надання послуг із розподілу електричної енергії строком дії з 01.01.2019.
Згідно з ч. 9 ст. 64 Закону, передбачено, що постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
У зв`язку із завершенням 31 березня 2019 року постачання споживачам електричної енергії постачальником «останньої надії» - ДП ЗД «Укрінтеренерго», листом від 07.03.2019 № 44/09-2337, повідомило підприємство про необхідність припинити розподіл електричної енергії на всі об`єкти споживачів, зазначених у додатку до листа.
З урахуванням наведеного, позивач з метою уникнення порушення чинного законодавства, був змушений припинити з 00 годин 01 квітня 2019 року розподіл електричної енергії на об`єкти споживачів, зазначених у додатку до листа ДП ЗД «Укрінтеренерго», з обов`язковим попередженням користувачів (споживачів) у встановлені терміни для недопущення порушень правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою.
02.04.2019 на електронну адресу відокремленого структурного підрозділу                   ДП «Регіональні електричні мережі» - Донецької філії, надійшов Протокол від 01.04.2019 № 4 засідання Донецької обласної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій, у якому зазначалося про заборону операторам системи розподілу здійснювати припинення постачання електроенергії на об`єкти КП «Компанія «Вода Донбасу», інші об`єкти водопровідно-каналізаційного господарства та вугледобувні підприємства області.
Аналогічний Протокол від 29.01.2019 № 3 засідання Луганської регіональної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій надходив 30 січня 2019 року на електронну адресу відокремленого структурного підрозділу ДП «Регіональні електричні мережі» - Луганської філії, у якому йшлося про заборону ДП «Регіональні електричні мережі» здійснювати припинення електропостачання вугледобувних підприємств ДП «Первомайськвугілля» та ПАТ «Лисичанськвугілля», а також, інших споживачів області.
Тобто, позивач вказує на те, що повне припинення розподілу електричної енергії на вугледобувні підприємства та об`єкти комунальної власності може призвести до техногенно-екологічної небезпеки і надзвичайних ситуацій у державі, з огляду на що, підприємство позивача з незалежних причин не мало можливості повністю припинити розподілення електричної енергії деяким споживачам, зазначеним у додатку до листа                                  ДП ЗД «Укрінтеренерго» від 07.03.2019 вих. № 44/09-2337, зокрема, державним вугледобувним підприємствам, які відносяться до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України.
Згідно з п. п. 1 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312, споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 77, п. 13 ч. 2 ст. 77 Закону, учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушенням на ринку електричної енергії є неукладення договорів відповідно до вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
ДП «Регіональні електричні мережі» звертає увагу на те, що деякі державні вугледобувні підприємства та інші користувачі, яким позивач не зміг з незалежних причин повністю припинити розподіл електричної енергії з 01.04.2019, всупереч п. 26 ч. 1 ст. 1 Закону, п. п. 1 п. 5.5.5 Правил, без укладення договорів з постачальниками електричної енергії, без оплати вартості електричної енергії, у квітні 2019 року здійснили безпідставний відбір електричної енергії із системи розподілу позивача, який зафіксовано шляхом складання актів про відбір електричної енергії із системи розподілу, що були підписані такими користувачами та Позивачем і скріплені печатками.
Розпорядженням від 27.03.2019 № 200-р «Про внесення зміни до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023», Кабінет Міністрів України рекомендував ДП ЗД «Укрінтеренерго» з 01 квітня 2019 року укласти договори про постачання електричної енергії за вільними цінами з усіма споживачами, постачання яким здійснювалося з 01 січня 2019 року постачальником "останньої надії", за умови відсутності у зазначених споживачів укладених з 01 квітня 2019 року договорів про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником.
Проте, що не зважаючи на зазначені вище рекомендації Кабінету Міністрів України, ДП ЗД «Укрінтеренерго» з 01.04.2019 не уклало договори про постачання електричної енергії за вільними цінами із користувачами, які здійснювали безпідставний відбір електричної енергії із системи розподілу Підприємства.
Як зауважує позивач, для забезпечення можливості розподілення електричної енергії користувачам ДП «Регіональні електричні мережі» за договором від 15.05.2008                      № 3/08-ЕЕ/4695/01 (скорочено - Договір PEE), нова редакція якого викладена у додатковій угоді від 27.12.2018 № 16173/01, укладеним між Підприємством та Державним підприємством «Енергоринок», купував електричну енергію для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами.
У визначений п. 4.2.1 Договору PEE строк, позивач надав до ДП «Енергоринок» повідомлення про заявлений місячний обсяг купівлі електричної енергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами на квітень 2019 року, що склало 2450000 кВт год. Зазначене повідомлення без зауважень було зареєстроване          ДП «Енергоринок» і завантажене на офіційний веб-сайт.
Пунктом 3.6 Договору PEE, передбачено, що фактична вартість електроенергії, купленої позивачем у ДП «Енергоринок», у розрахунковому місяці визначається за фактичними обсягами купленої електроенергії.
08.05.2019 відповідно до п. п. «б» п. 4.7 та п. 4.8.1 Договору PEE, позивач надав                     ДП «Енергоринок» в електронному вигляді з накладенням електронного цифрового підпису керівника довідку щодо складових фізичного балансу електричної енергії оператора системи розподілу за квітень 2019 року за формою, визначеною у додатку № 8 до Договору, та акт прийому-передачі електричної енергії із оптового ринку електричної енергії України у квітні 2019 року, шляхом завантаження їх на офіційний веб-сайт ДІІ «Енергоринок».
ДП «Енергоринок» підписало акт прийому-передачі у редакції позивача, натомість,               ДП «Енергоринок» надіслало підприємству позивача електронною поштою для розгляду і підписання акт купівлі-продажу електричної енергії за квітень 2019 року, у який, окрім купленого позивачем у квітні 2019 року обсягу електроенергії для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами у розмірі 2512581 кВт год був включений і обсяг електричної енергії у розмірі 43948041 кВтг од, безпідставний відбір якої із системи розподілу у квітні 2019 року здійснили користувачі.
Тобто, за позицією позивача, ДП «Енергоринок», включивши до акта купівлі-продажу обсяг електричної енергії, безпідставний відбір якої у квітні 2019 року із системи розподілу здійснили користувачі, поклало на ДП «Регіональні електричні мережі» грошові зобов`язання, за якими останній не повинен відповідати, а тому, позивач, із запропонованою ДП «Енергоринок» редакцією акта купівлі-продажу не погодився і виклав його у своїй редакції, включивши лише обсяг електричної енергії, закупленої у квітні 2019 року для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами. Зазначений акт позивач направив ДП «Енергоринок» для розгляду і підписання із супровідним листом від 15.05.2019 № Д3-01/813. Втім, до цього часу підприємство позивача не отримало від ДП «Енергоринок» підписаний акт купівлі-продажу.
З посиланням на приписи Закону, ст. 655, 656, 1213 Цивільного кодексу України, позивач акцентує, що оскільки ДП «Енергоринок» було відомо, які користувачі у квітні 2019 року без достатньої правової підстави (без укладення договору) здійснили відбір електричної енергії із системи розподілу, воно не позбавлене права вимагати від цих користувачів повернення безпідставно набутого в натурі, або вимагати відшкодування вартості електроенергії. 
10.05.2019 відбулися позачергові збори Ради Оптового ринку електричної енергії України (Рада ОРЕ). Цього ж дня підприємством отримано електронною поштою протокол № 12 рішення Ради ОРЕ від 10.05.2019, згідно з підпунктом 2.9 якого, позивача було зобов`язано до 15:00 години 10.05.2019 надати оновлену довідку, форма якої є додатком № 8 до Договору PEE, до якої включити обсяг електричної енергії безпідставно відібраної користувачами у квітні 2019 року із системи розподілу як обсяг електричної енергії, купленої позивачем для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами.
Підпунктом 2.10 Протоколу також передбачено, що у разі ненадання позивачем довідки, електричну енергію, зазначену підприємством, як куплену постачальником                                         ДП ЗД «Укрінтеренерго», вважати такою, що куплена ДП «Регіональні електричні мережі» для компенсації технологічних витрат на території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії.
Тобто, за переконанням повивача, Рада ОРЕ зобов`язала підприємство самостійно покласти на себе грошові зобов`язання інших юридичних осіб у сумі 85836036.39 грн., що є вартістю 43948041 кВт год електричної енергії безпідставно відібраної з системи розподілу користувачами у квітні 2019 року.
Позивачем відзначається, що з відповідним він погодитись не міг, а тому, довідку                  ДП «Енергоринок» не надав, що не стало перепоною для покладення на позивача грошових зобов`язань.
Пунктами 2.1.1. 2.1.2 Договору між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996 із змінами та доповненнями (ДЧОРЕ) встановлено, що метою ДЧОРЕ є створення Оптового ринку та врегулювання взаємовідносин сторін, що виникають у зв`язку з виробництвом, передачею, розподілом і постачанням та купівлею-продажем електричної енергії при умові збереження цілісності та забезпечення надійного та ефективного функціонування Об`єднаної енергетичної системи України. ДЧОРЕ визначає права, обов`язки та відповідальність членів ринку, сторін. Загальних зборів. Ради та порядок вступу до або виходу з Оптового ринку.
Положеннями п. п. 2.2.1 п. 2.2 ДЧОРЕ зазначено: «а) предметом цього договору є встановлення правил та порядку функціонування прозорої і справедливої системи комерційних стосунків у процесі купівлі-продажу електричної енергії, які будуть визначати фінансові зобов`язання постачальників та операторів системи розподілу у процесі купівлі електричної енергії від ДІЇ «Енергоринок».
Згідно з приписами п. 6.1 ДЧОРЕ, Рада виступає в ролі представника сторін при виконанні цього договору. Вона постійно керується положеннями розд. 2 ДЧОРЕ. Члени Ради цим не складають окремої юридичної особи або об`єднання, і Рада не має окремих відповідних повноважень.
Пунктом 1.1 Договору PEE, передбачено, що ДП «Енергоринок» зобов`язується продавати, а позивач купувати електричну енергію, необхідну для компенсації технологічних витрат електричної енергії на її розподіл електричними мережами та здійснювати її оплату відповідно до умов договору.
Згідно пояснень позивача, електрична енергія, безпідставний відбір якої у квітні 2019 року із системи розподілу здійснили користувачі, була витрачена такими користувачами на власні потреби і не може визначатись як куплена позивачем для компенсації технологічних витрат на її розподіл електричними мережами, а тому, грошові зобов`язання, які п. п. 2.10 Протоколу Рада ОРЕ, поклала на позивача, не є грошовими зобов`язаннями підприємства і виникли у інших юридичних осіб поза межами дії Договору PEE.
Таким чином, на переконання позивача, рішення Ради ОРЕ, зазначене у п. 2.10 Протоколу, є незаконним, оскільки прийняте з перевищенням повноважень щодо врегулювання фінансових зобов`язань між позивачем та ДП «Енергоринок при виконанні Договору PEE. При цьому, позивач вказує, що оскаржити рішення Ради ОРЕ у суді позивач не мав законних підстав, оскільки, вона не є юридичною особою, а домовленостей щодо вирішення спору у третейському суді досягнуто не було.
Позивач листом від 17.05.2019 № ДЗ-01/835 звернувся до відповідача з проханням не підтримувати п. п. 2.9. 2.10 Протоколу, проте, відповідач своєю постановою затвердив п. п. 2.9. 2.10 Протоколу.
Позивач вважає вказане рішення в частині затвердження пункту протоколу протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, позаяк, прийнявши зазначену постанову, відповідач, як регулятор, фактично вдався до регулювання господарсько-виробничих відносин між двома суб`єктами господарювання (позивачем і ДП «Енергоринок) в процесі виконання господарського договору.
При цьому, відповідач поклав на позивача господарські зобов`язання, за якими підприємство не повинно відповідати, так як такі зобов`язання є зобов`язаннями інших юридичних осіб і виникли за межами дії Договору PEE. Позивач вважає, що оскаржуване рішення виходять за межі основних завдань, функцій та наданих повноважень, визначених у ч. 3 ст. 3 ч.ч. 1,   2 ст. 17 Закону про НКРЕКП, та порушують основні принципи її діяльності, як то: законності, справедливості, недопущення дискримінації. Так, затвердивши підпункт 2.10 Протоколу, відповідач перевищив надані йому повноваження, що визначені у ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 1, ч. ч. 1, 3 ст. 3, ст. 4, ч. ч. 1, 2 ст. 17 Закону про НКРЕКП, порушив права і інтереси позивача.
Зважаючи на зазначене вище, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
У даному випадку, для правильного вирішення спору, слід здійснити перевірку прийнятого суб`єктом владних повноважень - НКРЕКП рішення на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України, тобто, чи мав підстави та повноваження цей орган затверджувати рішення Ради Оптового ринку електричної енергії України від 10.05.2019, зазначеного у підпункті 2.10 Протоколу № 12, натомість, не вдаючись до оцінки господарських взаємовідносин між учасниками ринку.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, є державним колегіальним органом, підпорядкованим Президентові України і підзвітним Верховній Раді України. НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг. НКРЕКП у своїй діяльності керується   Конституцією   та законами України, актами Президента України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також цим Положенням. НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право приймати у межах своєї компетенції рішення. Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями.
Згідно норм Закону України «Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», засідання Регулятора є основною формою його роботи як колегіального органу. Порядок організації роботи Регулятора, зокрема проведення його засідань, визначається регламентом, що затверджується Регулятором, та підлягає оприлюдненню на його офіційному веб-сайті.
Регулятор на своїх засіданнях, зокрема, розглядає та приймає рішення з питань, що належать до його компетенції.
Так, Закон України «Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», визначає правовий статус Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, її завдання, функції, повноваження та порядок їх здійснення, згідно з приписами ст. 1 якого, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Регулятор здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема, у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії; діяльності з транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), надання послуг установки LNG, постачання природного газу; діяльності з транспортування нафти, нафтопродуктів та інших речовин трубопровідним транспортом. (ст. 2 Закону України «Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»)
Варто звернути увагу на те, що у силу норм ст. 3 Закону, основними завданнями Регулятора є: 1) забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 2) сприяння ефективному відкриттю ринків у сферах енергетики та комунальних послуг для всіх споживачів і постачальників та забезпечення недискримінаційного доступу користувачів до мереж/трубопроводів; 3) сприяння інтеграції ринків електричної енергії, природного газу України з відповідними ринками інших держав, зокрема в рамках Енергетичного Співтовариства, співпраці з Радою регуляторів Енергетичного Співтовариства, Секретаріатом Енергетичного Співтовариства та національними регуляторами енергетики інших держав; 4) забезпечення захисту прав споживачів товарів, послуг у сферах енергетики та комунальних послуг щодо отримання цих товарів і послуг належної якості в достатній кількості за обґрунтованими цінами;            5) сприяння транскордонній торгівлі електричною енергією та природним газом, забезпечення інвестиційної привабливості для розвитку інфраструктури; 6) реалізація цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг; 7) сприяння впровадженню заходів з енергоефективності, збільшенню частки виробництва енергії з відновлюваних джерел енергії та захисту навколишнього природного середовища;                 8) створення сприятливих умов для залучення інвестицій у розвиток ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 9) сприяння розвитку конкуренції на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг; 10) інші завдання, передбачені законом.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор:     1) приймає обов`язкові до виконання рішення з питань, що належать до його компетенції;     2) вносить пропозиції до органів державної влади щодо вдосконалення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг; 3) розробляє та затверджує нормативно-правові акти, зокрема: ліцензійні умови провадження господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; порядки контролю за дотриманням вимог законодавства у відповідній сфері регулювання та ліцензійних умов; порядок розрахунку та встановлення ставки внесків на регулювання; показники якості надання послуг суб`єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг та суб`єктами, що провадять діяльність на суміжних ринках; правила розгляду звернень споживачів щодо дій суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та врегулювання спорів; правила врегулювання спорів, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг; порядки (правила) організації обліку та звітності за видами ліцензованої діяльності; порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; кодекси систем передачі та розподілу електричної енергії, газотранспортної та газорозподільних систем, кодекси газосховищ та установки LNG, підготовлені операторами, та ініціює внесення змін до них; порядки (методики) приєднання до електричних, теплових, газових мереж, розрахунку плати за приєднання та фінансування послуг з приєднання; правила користування (постачання) товарами та послугами на роздрібних ринках; форми звітності суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, та порядок їх подання; 4) здійснює: ліцензування видів господарської діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, передбачених законом; визначення умов, за яких суб`єкти природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг можуть провадити діяльність без ліцензії; визначення умов доступу до товарів (послуг), що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг; встановлення обмежень для суб`єктів природних монополій щодо суміщення видів діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; контроль за недопущенням перехресного субсидіювання при провадженні господарської діяльності суб`єктами природних монополій і суміжних ринків у сферах енергетики та комунальних послуг; 5) контролює виконання операторами систем передачі та розподілу, операторами газотранспортної та газорозподільних систем, іншими суб`єктами ринків електричної енергії і природного газу, а у відповідних випадках - власниками систем їхніх зобов`язань відповідно до закону; 6) затверджує типові та схвалює примірні договори відповідно до закону; 7) здійснює сертифікацію операторів системи передачі та газотранспортної системи відповідно до встановленого ним порядку; 8) визначає і публікує умови доступу до транскордонної системи передачі електричної енергії та природного газу, включаючи процедури розподілу пропускної спроможності та управління перевантаженням; 9) затверджує і публікує умови надання послуг з балансування, які повинні надаватися на справедливій і недискримінаційній основі, ґрунтуватися на об`єктивних критеріях, з найбільшою економічною ефективністю і забезпечувати стимулювання користувачів мережі до балансування свого споживання енергії з мережі та постачання енергії в мережу; 10) бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг у випадках, визначених законом; 11) контролює додержання ліцензіатами законодавства у відповідній сфері регулювання і ліцензійних умов провадження господарської діяльності та вживає заходів до запобігання порушенням ліцензійних умов; 12) розглядає справи про порушення ліцензійних умов, а також справи про адміністративні правопорушення і за результатами розгляду приймає рішення про застосування санкцій, накладення адміністративних стягнень у випадках, передбачених законом, приймає у межах своєї компетенції рішення про направлення до відповідних державних органів матеріалів про виявлені факти порушення законодавства;                        13) встановлює державні регульовані ціни і тарифи на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом; 14) забезпечує захист прав та законних інтересів споживачів товарів (послуг), які виробляються (надаються) суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, розгляд звернень таких споживачів та врегулювання спорів, надання роз`яснень з питань застосування нормативно-правових актів Регулятора; 15) здійснює моніторинг та аналіз ринків у сферах енергетики та комунальних послуг;        16) організує проведення науково-технічних та аналітичних досліджень з питань, що належать до його компетенції; 17) оприлюднює інформацію про свою діяльність відповідно до закону та здійснює інші заходи щодо налагодження діалогу з громадськістю, створює умови для участі громадян у процесі формування та реалізації державної політики; 18) бере участь у підготовці проектів міжнародних договорів України; 19) здійснює заходи щодо адаптації законодавства України у сфері енергетики до законодавства Європейського Союзу та проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства щодо питань адаптації законодавства України; 20) встановлює мінімальні стандарти та вимоги до якості обслуговування споживачів та постачання природного газу, електричної і теплової енергії, здійснює моніторинг їх дотримання; 21) погоджує/схвалює інвестиційні програми (плани розвитку) суб`єктів, діяльність яких регулюється Регулятором, у випадках, встановлених законом; 22) забезпечує досудовий розгляд спорів, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг;       23) здійснює у встановленому законодавством порядку видавничу діяльність; 24) забезпечує відповідно до закону доступ споживачів до інформації про ціни/тарифи у сферах постачання електричної енергії, природного газу, а також у сферах теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення; 25) проводить консультації з Секретаріатом Енергетичного Співтовариства з метою отримання висновків щодо застосування європейського енергетичного права; 26) виконує інші функції та повноваження, визначені законом.
Регулятор має право: 1) приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання; 2) вимагати від операторів систем передачі та розподілу електричної енергії або операторів газотранспортної та газорозподільних систем за необхідності змінювати умови і положення, у тому числі тарифи або методики, з метою забезпечення їх пропорційності і застосовування на недискримінаційній основі;         3) отримувати безоплатно на свій запит необхідні для виконання покладених функцій: від суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, - копії документів, статистичну та іншу інформацію про їхню діяльність; від органів державної влади - документи, матеріали, статистичну та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених функцій; 4) вимагати від суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, надання у визначені Регулятором строки, але не менш як протягом 10 робочих днів, завірених в установленому законодавством порядку копій документів, пояснень та іншої інформації, пов`язаної з провадженням такими суб`єктами ліцензованої діяльності, необхідних для виконання покладених функцій; 5) передавати у порядку, встановленому законодавством, відповідним державним органам матеріали про виявлені факти порушення законодавства; 6) звертатися до суду з підстав, передбачених законом, та здійснювати захист своїх прав та законних інтересів у суді; 7) залучати вчених та спеціалістів центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками) до розроблення проектів нормативно-правових актів, проведення консультацій та експертиз у сферах енергетики та комунальних послуг; 8) укладати угоди про співробітництво з питань своїх повноважень з іноземними і міжнародними органами та організаціями, у тому числі з регулюючими органами інших держав; 9) співпрацювати з регулюючими органами інших держав і Радою регуляторних органів Енергетичного Співтовариства, отримувати і надавати будь-яку інформацію, необхідну для виконання покладених на них завдань відповідно до цього Закону; 10) утворювати за потреби у межах своєї компетенції робочі групи, постійні або тимчасові консультативні, дорадчі та інші допоміжні органи; 11) інші права, визначені законом.
Слід зазначити, що Закон України «Про електроенергетику», який втратив чинність, крім: статей 15,   15-1,   17, які, у свою чергу, втрачають чинність з дати початку дії нового ринку електричної енергії; на підставі Закону   України «Про ринок електричної енергії»       № 2019-VIII від 13.04.2017, визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.
Відповідно до норм ст. 15 Закону України «Про електроенергетику», купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких перевищують граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюються на оптовому ринку електричної енергії України, крім електричної енергії, що купується (продається) відповідно до   розділу XVII   Закону України «Про ринок електричної енергії». До прийняття рішення про запровадження нового ринку електричної енергії, передбаченого Законом України «Про ринок електричної енергії», функціонування оптового ринку електричної енергії України здійснюється з урахуванням особливостей, визначених   розділом XVII   Закону України «Про ринок електричної енергії».
Оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору.
Сторонами договору є суб`єкти господарської діяльності, пов`язаної з: диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням об`єднаною енергетичною системою України; виробництвом електричної енергії на електростанціях; передачею електричної енергії; постачанням електричної енергії; розподілом електричної енергії; оптовим постачанням електричної енергії.
У договорі визначаються мета та умови діяльності, права, обов`язки та відповідальність сторін. Цей договір погоджується з центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольним комітетом України.
Правила оптового ринку електричної енергії України є невід`ємною частиною договору і визначають механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію.
Оптовий ринок електричної енергії України функціонує з додержанням таких вимог: всі суб`єкти господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу та постачання електричної енергії мають рівноправний доступ до оптового ринку електричної енергії України та послуг електричних мереж після отримання відповідної ліцензії на право здійснення цих видів діяльності; електрична енергія продається та купується за Правилами оптового ринку електричної енергії України; ціни на електричну енергію генеруючих компаній та оптові ціни визначаються за Правилами оптового ринку електричної енергії України; всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб`єктом господарської діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії; у кожному розрахунковому періоді (місяці) забезпечується оплата вартості електричної енергії та послуг, закуплених у цьому періоді оптовим постачальником електричної енергії, у рівному відсотку кожній енергогенеруючій компанії (за винятком суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з використанням альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - мікро-, міні- та малим гідроелектростанціям) та підприємству, яке здійснює централізоване диспетчерське управління об`єднаною енергетичною системою України і передачу електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами. Ця оплата забезпечується з урахуванням остаточних платежів відповідно до договору, на підставі якого створено оптовий ринок електричної енергії.
Отже, з наведеного випливає про створення оптового ринку електричної енергії України на підставі договору, укладеного між суб`єктами господарської діяльності, який погоджується з центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику в електроенергетичному комплексі, національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Антимонопольним комітетом України.
При цьому, невід`ємною частиною договору є Правила оптового ринку електричної енергії України, якими визначається механізм функціонування оптового ринку електричної енергії України, порядок розподілу навантажень між генеруючими джерелами, правила формування ринкової ціни на електричну енергію.
У відповідності до «Правил роздрібного ринку електричної енергії», ними регулюються взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами.
Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Таким чином, учасники роздрібного ринку зобов`язані виконувати «Правила роздрібного ринку електричної енергії».
Згідно преамбули «Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року», в ньому беруть участь: а) Державне підприємство "Енергоринок", яке одержало ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і виконувати положення цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору; б) Виробник електричної енергії, який отримав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з виробництва електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як Члена ринку;  в) Електропостачальник, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як Члена ринку; г)    Оператор системи розподілу, який одержав ліцензію на провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як Члена ринку; д) Державне підприємство "Національна енергетична компанія" "Укренерго", що здійснює централізоване диспетчерське (оперативно-технологічним) управлінням об`єднаною енергетичною системою України та передачу електрично: енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, яке одержало ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії магістральними та міждержавними електричними мережами, має бути Стороною цього Договору і виконувати положення цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору.
Договір, погоджений відповідно до законодавства, встановлює умови та правила роботи Системи Оптового ринку, права, обов`язки та відповідальність Сторін цього Договору.
Відносно Договору, НКРЕКП має права та повноваження, що надаються їй згідно з законодавством та положеннями ліцензій.
Згідно з п. 5.3. «Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України від          15 листопада 1996 року», з будь-якого питання Рада приймає рішення.
Відповідно до п. 6.6.3. «Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року», рішення Ради щодо організації роботи та  платіжно-розрахункових відносин в Оптовому ринку, затверджені НКРЕКП, є обов`язковими для виконання сторонами Договору.
Слід зауважити, що законодавством не передбачено підстав за яких відповідач, як регулятор може не затвердити рішення Ради ОРЕ.
З метою усунення невизначеності, сторони визнають та погоджуються, що договір не виключає і не обмежує права, повноваження, привілеї, правові засоби, обов`язки та зобов`язання НКРЕКП, надані їй відповідно до чинного законодавства або положеннями ліцензії (п. 25.3.).
Тобто, як було досліджено судом першої інстанції під час розгляду спору по суті, в силу положень «Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України від 15 листопада 1996 року», НКРЕКП надані повноваження із затвердження рішень Ради щодо організації роботи та платіжно-розрахункових відносин в Оптовому ринку.
Варто наголосити, що цими ж нормами в договорі передбачено, що спори між сторонами ДЧОРЕ можуть розглядатися в Третейському суді або в судах загальної юрисдикції згідно з чинним законодавством України. Всі позови, дії та судові розглядати, які виникають через або у зв`язку із договором, можуть здійснюватися в  судах (п.п.   27.1., 28.1.).
Позивачем в позовній заяві та апеляційній скарзі було зазначено, що оскаржити рішення Ради ОРЕ у суді підприємство не мало законних підстав, оскільки Рада не є юридичною особою, а домовленостей щодо вирішення спору у третейському суді досягнуто не було. Проте, підприємством так і не було надано жодних доказів щодо вчинення дій, спрямованих на врегулювання спору у третейському суді чи в судах загальної юрисдикції.
До того ж, пунктом 6.8. ДЧОРЕ, передбачено особливості оскарження Рішень Ради ОРЕ, відповідно до якого, будь-який Голосуючий директор може оскаржити прийняте на засіданні Ради рішення та вимагати Пропорційного голосування; на будь-яких Позачергових загальних зборах, скликаних для перегляду рішення Ради, питання голосується як у п. 5.4 ДЧОРЕ.
При цьому, ДП «Регіональні електричні мережі» є членом Оптового ринку електричної енергії України, як було встановлено окружним судом, позивач визнає свої зобов`язання за: ДЧОРЕ і додатками до ДЧОРЕ, що є його невід`ємними частинами; законодавством України; умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії.
Як вже зазначалось вище, 10.05.2019 на позачергових зборах Ради оптового ринку електричної енергії прийнято рішення, оформлене протоколом № 12, вирішено, що: «У разі ненадання ДП "Регіональні електричні мережі" оновленої довідки, форма якої є додатком     № 8 до договору купівлі-продажу електричної енергії між ДП «Енергоринок» та операторами системи розподілу, у відповідності з Договором між Членами Оптового ринку електричної енергії України та Правилами роздрібного ринку, вважати електричну енергію, зазначену ДП "Регіональні електричні мережі" як обсяг купівлі електричної енергії постачальником ДПЗД «»Укрінтеренерго» (вільні ціни), якому ДПЕ не здійснювало продаж електричної енергії в квітні 2019 року, такою, що куплена ДП "Регіональні електричні мережі" для компенсації технологічних витрат по території здійснення ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії».
Як будо встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції, що також підтверджено учасниками справи при розгляді апеляційної скарги, вказане рішення Ради, оформлене протоколом № 12, є чинним, недійсним не визнавалось, у встановленому порядку не скасоване.
Керуючись нормами ст. 15 Закону України «Про електроенергетику» та ст. 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», враховуючи положення «Договору між членами Оптового ринку електричної енергії України», Національна комісія затвердила вказане рішення Ради.
          Таким чином, колегія суддів підтримує висновок окружного суду про те, що враховуючи покладені чинним законодавством на відповідача завдання із забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринків у сферах енергетики та комунальних послуг, а також, надані  повноваження в площині питань здійснення державного   регулювання, моніторингу та контролю за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, і зокрема у сфері енергетики щодо діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, беручи до уваги надані НКРЕКП повноваження із затвердження рішень Ради щодо організації роботи та   платіжно-розрахункових відносин в Оптовому ринку, з урахуванням чинності протоколу № 12, як самостійного акту, при прийнятті оскаржуваного рішення, відповідач, як регулятор, не виходив за межі основних завдань, функцій та наданих повноважень, визначених у ч. 3 ст. 3, ч. ч. 1,   2 ст. 17 Закону   України «Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» та діяв правомірно.
Як було підкреслено вище, при вирішенні даного спору, суд не має надавати правової оцінки господарським правовідносинам, що виникли під сторонами Договору, у тому числі щодо прав вимог повернення безпідставно набутого в натурі майна або відшкодування вартості електроенергії, що склалися за період квітня 2019 року між Підприємством та Державним підприємством «Енергоринок» за договором від 15.05.2008 № 3/08-ЕЕ/4695/01, нова редакція якого викладена у додатковій угоді від 27.12.2018               № 16173/01, а також і щодо господарської діяльності ДП ЗД «Укрінтеренерго» у зазначений період, оскільки оцінка таких обставин в рамках відповідної правової ситуації вимагає іншої форми захисту від стверджуваних порушень прав чи інтересів Підприємства.
          Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд апеляційної інстанції вважає, що позивачем не доведена обгрунтованість позовних вимог, а суб`єктом владних повноважень, спростовано доводи позовної заяви та апеляційної скарги.
Так, під час розгляду спору, відповідач довів правомірність прийнятого ним рішення, та надав суду достатні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення. При цьому, під час апеляційного розгляду, стороною позивача, на переконання колегії суддів, не було наведено доводів, які давали б підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.            
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,      

   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2020 - залишити без змін.

          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329 - 331 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                             О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                   В.В. Кузьменко

                                                                                                                 О.І. Шурко

Повний текст постанови складено 22.06.2020.