ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/5520/19	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А., секретар судового засідання – Кязимова Д.В.,  за участі представника відповідача – Кравченко П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року (суддя у 1 інстанції Тулянцева І.В.) в адміністративній справі №160/5520/19 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області          
про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку та матеріальної допомоги та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом  до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, в якому просив:
-          визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції щодо невиплати грошової компенсації за невикористану відпустку та матеріальної допомоги  протиправною;
-          зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області внести зміни до наказу Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 27.05.2019 № 174 о/с в частині встановлення невикористаної частини щорічної оплаченої відпустки за 2019 рік у кількості 13 діб, додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у кількості 5 діб та здійснити доплату грошової компенсації за 3 дні невикористаної частини щорічної оплачуваної відпустки за 2019 рік та 2 дні - додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році;
-          здійснити розрахунок та виплатити грошову компенсацію за невикористану частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 4 доби та додаткової оплачуваної відпустки у кількості 7 діб;
-          стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області матеріальну допомогу на оздоровлення за 2019 рік в розмірі посадового окладу;
-          стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області компенсацію моральної шкоди у розмірі чотири тисячі гривен.          
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 174 о/с від 27.05.2019 року його було звільнено та в подальшому виплачено  компенсацію за  невикористану частину щорічної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час. Разом з тим, позивач вважає, що розрахунок частини невикористаної щорічної основної та додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році відповідачем зроблено неправильно, оскільки стаж його служби в поліції складає повних 13 років, тому невикористана частина щорічної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році складає 13 діб та додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році - 5 діб. Крім того, відповідачем при звільненні не була виплачена компенсація за частину невикористаної відпустки за 2018 рік, що підтверджується наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2018 року № 164 о/с. Крім того, несвоєчасне проведення відповідачем розрахунку при звільненні призвели до моральних страждань, пов`язаних з витрачанням часу та сил на складання позовної заяви та збирання доказів до неї, часу та затрат пов`язаних з участю у судових засіданнях, а також з тим, що не зміг провести свій відпочинок з сім`єю після звільнення. Моральну шкоду оцінює у чотири тисячі гривен. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 при звільненні з Національної поліції грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 4 доби та додаткової оплачуваної відпустки у кількості 7 діб. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік у кількості 4 доби та додаткової оплачуваної відпустки у кількості 7 діб. У задоволенні решти позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ДДУВС та ГУНП є різними органами (підприємствами), різними юридичними особами, які не знаходяться у підпорядкуванні одне одного, у зв`язку з чим при переведені ОСОБА_1 з ДДУВС розпорядження Національної поліції України з подальшим направленням до ГУНП на відповідну посаду згідно з наказом ДДУВС від 08.08.2018 року №164 о/с, останньому повинна була бути виплачена грошова компенсація за місцем останньої роботи або відповідний орган повинен був перерахувати на рахунок іншого органу грошову компенсацію за невикористання працівниками певних днів відпусток. 
Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.  
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 15.08.2005 року (наказ Донецького юридичного інституту від 29.07.2005 року № 117 о/с) по 06.11.2015 року (наказ Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 06.11.2015 року № 300 о/с) та в Національній поліції з 12.02.2016 року по 27.05.2019 року.  
Наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 08.08.2018 року № 164 о/с капітана поліції ОСОБА_1 було звільнено з посади доцента кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності з 13.08.2018 року та на підставі п. 6 ст. 71 Закону України “Про Національну поліцію” направлено у розпорядження Національної поліції України (підстава: рапорт Гаркуши В.В.).
При цьому, в наказі від 08.08.2018 року № 164 о/с також було зазначено, що невикористана частина щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2018 рік складає 4 доби, додаткової оплачуваної відпустки – 7 діб.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.08.2018 року № 230 о/с капітана поліції ОСОБА_1 було призначено на посаду інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з 13 серпня 2018 року, як прибулого з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ.
Судом також встановлено, що наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.08.2018 року № 230 о/с капітана поліції ОСОБА_1 інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП відповідно до статті 60 Закону України “Про Національну поліцію”, статті 70 та частини 4 статті 77 Закону України “Про судоустрій та статус суддів”, в редакції від 05.08.2018 №1402-VIII, рішень Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 12 лютого 2018 року №19/зп-18 та від 1 серпня 2018 року №184/зп-18, направлено до Національної школи суддів України для проходження спеціальної підготовки кандидатів на посаду судді з 27 серпня 2018 року до 24 травня 2019 року, на підставі наказу Національної школи суддів України від 20 серпня 2018 року №31-сп “Про зарахування кандидатів на посаду судді слухачами Національної школи суддів України” та рапорту ОСОБА_1 
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2019 року № 52 о/с капітану поліції ОСОБА_1 відповідно до ст. 78 розділу VII Закону України “Про Національну поліцію” та висновку про обчислення стажу служби від 25 лютого 2019 року, встановлено стаж служби в поліції 13 років 04 місяці 16 днів.
Відповідно до наказу ГУНП в Дніпропетровській області від 20.05.2019 року № 169 о/с на підставі рапорту та наказу ГУНП від 27.08.2018 року № 230 о/с після проходження спеціальної підготовки кандидатів на посаду судді капітан поліції ОСОБА_1 приступив до виконання службових обов`язків на посаді інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП.
Наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській від 27.05.2019 року № 174 о/с ОСОБА_1 було звільнено з Національної поліції з посади інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській за пунктом 7 частини 1 статті 77 (за власним бажанням) Закону України “Про Національну поліцію”. 
В даному наказі також було зазначено, що невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році складає 10 діб, додаткової оплачуваної відпустки за фактично відпрацьований час у 2019 році складає 3 доби. При звільненні Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач) виплатило компенсацію за вказані невикористані дні відпустки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З огляду на вказану норму, предметом розгляду у суді апеляційної інстанції в даному випадку є позовні вимоги, які були задоволені судом першої інстанції, з чим не погодився відповідача та подав апеляційну скаргу. 
Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України врегульовано Законом України “Про Національну поліцію” від 02.07.2015 року №580 - VIII (далі – Закон України №580 - VIII).
Як слідує з матеріалів справи, позивач проходив службу в Національній поліції з 12.02.2016 року по 27.05.2019 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією трудової книжки та наказів про прийняття та звільнення зі служби. 
Таким чином, службові відносини з Національною поліцією у зв`язку зі звільненням з посади доцента кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету підготовки фахівців для підрозділів превентивної діяльності   Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ на підставі наказу № 164 о/с від 08.08.2018 року (п. 6 ст. 71 Закону України “Про Національну поліцію”)  та призначенням на посаду інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з 13 серпня 2018 року, як прибулого з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ не припинено, і позивач продовжив проходити службу відповідно до вимог Закону України “Про Національну поліцію”.
Частиною 1 та 2 ст. 94 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом (ч. 4 Закону України “Про Національну поліцію”).
Частиною 10 ст. 92 Закону №580-VIII передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Згідно з п. 8 Розділу III Порядку № 260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.
Відповідно до п. 1. Розділу IV Порядку № 260, у разі переміщення по службі (переведення, відрядження, переходу), а також звільнення поліцейського зі служби в поліції фінансовий підрозділ зобов`язаний виплатити йому належні види грошового забезпечення, про що зробити відповідні записи в грошовому атестаті за формою, визначеною у додатку 2 до цих Порядку та умов.
Так, при звільненні позивача з посади доцента Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ в наказі від 08.08.2018 року №164 о/с було зазначено, що ОСОБА_1 має не використану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік 4 доби, додаткової оплачуваної відпустки - 7 діб.
Відповідно до грошового атестату № 370, виданого Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ капітану поліції ОСОБА_1 при звільненні в 2018 році, відомості про виплату компенсації за 11 діб невикористаної відпустки, відсутні.
Відповідачем виплата компенсації за 11 днів невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2018 рік при звільненні ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції також не здійснювалась.
Вважаючи безпідставними вимоги позивача про стягнення з ГУНП в Дніпропетровській області вказаних сум відповідач посилається на норми ч. 3 ст. 24 Закону України “Про відпустки”, якою передбачено, що у разі переведення працівника на роботу на інше підприємство грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, на яке перейшов працівник, а також на ту обставину, що Дніпропетровським державним університетом внутрішніх справ до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області грошові кошти для виплати компенсації позивачу не перераховувались.
З приводу вказаних доводів скаржника, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що позивач проходив службу в Національній поліції і питання щодо часу відпочинку та виплати компенсацій за невикористані дні відпусток регулюються спеціальним законом – Законом України “Про Національну поліцію”. Крім того, на підставі наказу Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 164 о/с від 08.08.2018 року переведення позивача на роботу на інше підприємство не здійснювалось. 
Відповідно до абзацу 3 пункту 3 розділу II “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України від 23 грудня 2015 року № 901-VIII “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України “Про Національну поліцію”, працівники міліції, які станом на 06 листопада 2015 року працювали у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, і виявили бажання проходити службу в Національній поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими у таких навчальних закладах, можуть бути прийняті на службу до Національної поліції за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом України “Про Національну поліцію”, шляхом видання керівниками цих навчальних закладів (а стосовно керівників таких закладів - Міністром внутрішніх справ України) наказів про призначення на відповідні посади, що заміщуються поліцейськими. Зазначені особи набувають статусу поліцейських, відряджених до таких навчальних закладів із залишенням на службі в Національній поліції, і проходять службу в Національній поліції відповідно до Закону України “Про Національну поліцію”.
Записами в трудовій книжці позивача підтверджено, що наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 22.12.2015 року № 337 о/с ОСОБА_1 прийнятий на посаду доцента кафедри адміністративного права, процесу та адміністративної діяльності факультету № 2 з 07.11.2015 року, а наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ від 12.02.2016 року № 34 о/с прийнятий на службу в Національну поліцію з 12.02.2016 року.
Таким чином, відповідно до положень п.6 ст. 71 Закону України “Про Національну поліцію” ОСОБА_1 наказом Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ № 164 о/с від 08.08.2018 року був звільнений з посади як відряджений до навчального закладу поліцейський з подальшим направленням у розпорядження Національної поліції.
При цьому, при призначенні позивача на посаду інспектора - чергового чергової частини Самарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП з 13 серпня 2018 року, як прибулого з Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ (наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 27.08.2018 року № 230 о/с) відповідачем не було поставлено питання перед університетом щодо перерахування суми компенсації за невикористану позивачем частину відпуски на рахунок ГУНП в Дніпропетровській області, що також спростовує твердження відповідача, що відбувалось переведення на інше підприємство.  
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивач в період з 12.02.2016 року по 27.05.2019 року проходив службу в Національній поліції, то незалежно від посади яку він займав, при звільненні йому підлягає нарахування та виплата компенсації за не використану частину щорічної основної оплачуваної відпустки за 2018 рік - 4 доби та додаткової оплачуваної відпустки - 7 діб, визначені в наказі від 08.08.2018 №164 о/с.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Відповідно до ч.4 ст.243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -  

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року в адміністративній справі №160/5520/19 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 року в адміністративній справі №160/5520/19 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 10 червня 2020 року, в повному обсязі постанова складена 15 червня 2020 року. 
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.329 КАС України.     

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва