КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 33/824/2003/2020                                                           Головуючий в 1-й інстанції: Бондаренко Г.В. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                      Доповідач: Жук О.В.
     
П О С Т А Н О В А
  І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В., 
розглянувши 01 червня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року про притягнення 
ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , який  проживає за адресою АДРЕСА_1 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
                           
У С Т А Н О В И В:
 
27 квітня 2020 року постановою судді Голосіївського районного суду               м. Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі  420 грн            40 коп. на користь держави. 
 
Згідно з постановою, ОСОБА_1 17.03.2020 року, о 23 год. 10 хв. керував автомобілем «Мерседес» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Васильківська, 30 з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/ та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі.
Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням вимог як матеріального так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі, вказані у постанові обставини нібито скоєного правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи.
Вважає, що суд першої інстанції безпідставно притягнув ОСОБА_1 до відповідальності та наклав занадто суворе стягнення.
Так, апелянт вказує, що він мав намір пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціальних технічних засобів. Однак йому такого виду огляду запропоновано не було. Натомість поліцейські пропонували пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Апелянт відмовився їхати до лікаря-нарколога, оскільки в країні вже були введені карантинні заходи у зв`язку з епідемією, а поліцейські знаходились без захисних масок, що наражало на небезпеку життя та здоров`я ОСОБА_1 .
Крім того, апелянт вказує й про відсутність у нього ознак наркотичного сп`яніння, про які в протоколі зазначили поліцейські. Вважає, що така їх поведінка була обумовлена тим, що відносно останнього перебувала на розгляду  справа про притягнення його до адміністративної відповідальності.
 
Переглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , заслухавши його пояснення з проханням задовольнити подану апеляційну скаргу, вивчивши докази, які містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
 
Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами  в  справі  про  адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані,  на  основі  яких  у  визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення,  винність  даної  особи  в  його вчиненні та інші обставини,  що  мають  значення  для  правильного вирішення  справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження. 
 
Як убачається з матеріалів справи, зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані. Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КупАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, відеозапису, поясненнями свідків    ОСОБА_2 та ОСОБА_3 
За правилами п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного  чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Відповідальність за  ч. 1 ст. 130 КУпАП  настає, в тому числі,  за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з даними протоколу про адміністративне правопорушення             ОСОБА_1 17.03.2020, о 23 год. 10 хв. керував автомобілем «Мерседес»     д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. Васильківська, 30 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме розширеними зіницями очей, які не реагують на світло, вираженим тремтінням рук, мав поведінку, яка не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан наркотичного сп'яніння у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5  ПДР України.
 Доводи апелянта про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються даними відеозапису з нагрудної                     боді-камери, згідно з якими співробітники поліції виявивши у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння запідозрили про перебування його в стані наркотичного сп`яніння. З метою підтвердження чи спростування власної підозри, запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога. Однак ОСОБА_1 , в присутності двох свідків, відмовився їхати до лікаря-нарколога, чим відмовився від проходження запропонованого огляду на стан наркотичного сп`яніння та порушив п. 2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, що матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_1 в стані наркотичного сп`яніння, вважаю безпідставними, оскільки  йому не інкримінувалось працівниками поліції, а судом не встановлювалось керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. Натомість Інструкція містить перелік ознак, в тому числі, наркотичного сп`яніння, які можуть бути виявлені поліцейськими у особи, яка керує транспортним засобом, що в подальшому сприяє ініціюванню ними проходження огляду на стан відповідного сп`яніння.
Призначене ОСОБА_1 стягнення також відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка є безальтернативною.
За таких обставин вважаю, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю.
 
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні   правопорушення, - 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 27 квітня 2020 року, якою  ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Суддя 
Київського апеляційного суду                                                            О.В. Жук