КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                        Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/5873/2020             
                                       
                                      П О С Т А Н О В А
 
                              І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
                 м. Київ                                                                                          Справа №759/3513/16-ц

11 червня  2020 року Київський апеляційний суд у складі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   -  Ратнікової В.М.
суддів                         -  Борисової О.В.    
                                     -  Левенця Б.Б.
при секретарі              -  Масловській К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Войтенко Ю.В., про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни, -
в с т а н о в и в:
 
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни.
Скаргу обґрунтовував тим, що в ході здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документу №759/3513/16-ц, виданого Святошинським районним судом міста Києва 23.09.2016 року на виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" боргу у розмірі 42 600 доларів США та 58 323,84 грн., державним  виконавцем було  звернено  стягнення   на майно, яке було предметом іпотеки - на  двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,3 кв.м.  Нереалізоване  на торгах  вказане нерухоме майно було передано іпотеко- держателю - стягувачу у даному виконавчому провадженні.  Після  передачі майна стягувачу головним державним виконавцем Скуржинською Н.М. 23.08.2019 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №525155882.
Чинним законодавством не передбачена можливість повторного прийняття до виконання виконавчого листа з виконання рішення, яке вже є фактично виконаним в повному обсязі шляхом придбання стягувачем предмету іпотеки відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.
Разом з тим, головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Буряк Мариною Ігорівною було розпочато та здійснюється виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц, виконавче провадження №52515196.
Листом від 15.10.2019 року Святошинський РВ ДВС у м. Києві повідомив його про те, що постановою начальника відділу Сувало М . С . 11.10.2019 року було скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц та виконавчі провадження тривають.
Вважав, що здійснення виконавчих дій щодо нього та солідарних боржників є незаконним, такі дії державних виконавців підлягають визнанню протиправними, а виконавчі документи поверненню стягувачу.
Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №525155882 не свідчить про законність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №52515925, оскільки таке скасування відбулося вже після вчинення незаконних дій щодо відкриття виконавчого провадження, при цьому на момент відкриття виконавчого провадження діяла і не була оскаржена постанова про закінчення виконавчого провадження та мали місце обставини щодо виконання рішення суду шляхом передачі стягувачу предмету іпотеки.
Зазначав, що оскільки оскарженню в даному випадку підлягає діяльність посадових осіб ДВС щодо вчинення останніми дій, конкретний строк припинення яких діючим законодавством чітко не визначений, то таке правопорушення є триваючим і дії державного виконавця можуть бути оскаржені в будь-який час.
Враховуючи викладене просив суд:
визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни щодо здійснення виконання виконавчого  листа № 759/3513/16-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 23.09.2016 року на виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" боргу у розмірі 42600 доларів США та 58323,84 грн., виконавче провадження № 52515196; 
скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 52515196.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни - залишено без розгляду та повернуто особі, що подала скаргу.
Не погоджуючись з такою  ухвалою суду першої інстанції, 19 лютого 2020 року скаржник ОСОБА_1 подав  апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року скасувати.
Посилається  на  неправильність  висновку суду першої інстанції  щодо пропуску ним визначеного ст.  449 ЦПК України  строку  оскарження дій та бездіяльності державного виконавця та  про наявність підстав для  залишення його скарги без розгляду. Зазначає, що суд першої інстанції, в порушенні вимог  ст. 6 Конвенції про захист прав  людини і основоположних свобод та практики Європейського суду  з прав людини, порушив  його право на  доступ до суду для захисту порушеного права. Не були враховані судом  роз`яснення, викладені  в абзаці 5 пункту 6  листа  Вищого  спеціалізованого суду України  з розгляду  цивільних і кримінальних справ № 24-152/0/4-13 від 28.01.2013 року згідно  яких, якщо обов`язок державного виконавця здійснити певну дію  прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені,  то бездіяльність/дія державного виконавця може бути оскаржена  в будь-який час, коли особа прийде до висновку, що  ця бездіяльність/дія порушує її права чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.  Під час звернення до суду з даною скаргою він  посилався  на те, що в результаті ухвалення оскаржуваної постанови відбулося  порушення його прав, яке є триваючим  і  полягає в тому, що здійснюється виконавче провадження, яке підлягає закінченню. Враховуючи ті обставини, що оскарженню, в даному випадку, підлягає діяльність посадових осіб ДВС щодо вчинення останніми дій, конкретний строк припинення яких діючим законодавством чітко не визначений, то таке правопорушення є триваючим.
Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.
У судовому засіданні представник заінтересованої особи ОСОБА_1 адвокат Ахрамович Ян Ігорович просив задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .
Представник заінтересованої особи Акціонерного товариства "Універсал Банк" адвокат Прудка Оксана Віталіївна просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.
Скаржник ОСОБА_1 , головний державний виконавець Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марина Ігорівна та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися  у встановленому  законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на виконанні у Святошинському районному відділі державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебував виконавчий лист №759/3513/16-ц, виданий 23.09.2016 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 42600 дол. США та 58323,84 грн.
Головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною, у зв`язку з надходженням заяви стягувача ПАТ «Універсал Банк» про залишення нереалізованого майна за стягувачем, 22 серпня 2018 року складено Акт №52515582 про передачу нереалізованого майна (предмету іпотеки) стягувачу. В акті вказано, що в порядку ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» ПАТ «Універсал Банк» придбало предмет іпотеки - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 за ціною 797 290,00 грн. без ПДВ в рахунок часткового погашення боргу.
23.08.2018 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скуржинською Ніною Михайлівною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП№52515582) з примусового виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц, виданого 23.09.2016 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та інших на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу в розмірі 42600 доларів США та 58323,84 грн. на підставі.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що рішення суду виконано.
07.08.2019 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Буряк М.І. надіслано ОСОБА_1 вимогу державного виконавця про необхідність явки на прийом до  виконавця та подання декларації про доходи. У даній вимозі зазначено, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження №52515196 від 04.10.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц, виданого 23.09.2016 року Святошинським районним судом міста Києва про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» у розмірі 42 600 доларів США та 58323,84 грн.
Листом від 15.10.2019 року за вих.№76289 начальник Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. на скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 від 04.10.2019 року повідомив скаржників про те, що у відділі на виконанні перебувають виконавчі провадження №52515925, № 52515196 з виконання виконавчого листа,  виданого Святошинським районним судом м. Києва  №759/3513/16-ц від 23.09.2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_2 ,  ОСОБА_1 , ОСОБА_1 заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг №BL5438/2 від 29.10.2014 року. Зазначає, що  за результатами  проведеної  начальником відділу  перевірки законності дій державного виконавця  Скуржинської  Н.М.  щодо закінчення виконавчого провадження  №  52515582 на підставі постанови від  23.08.2018 року,  було   визнано  дії  державного виконавця такими, що  вчинені  з порушенням  вимог Закону України " Про виконавче провадження". Перевірка майнового стану боржника вчинена державним виконавцем  не у повному обсязі, кошти стягнуті   в розмірі   797 290,00 грн., в той час  як стягненню підлягає сума  42 600,00 доларів США, що еквівалентно станом на  10.10.2019 року - 1 133 101,20 грн. та  58 323,84 грн., залишок  нестягнутої суми боргу складає суму  394 135,04 грн. Боржник на праві власності має  1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . За результатами перевірки  начальником відділу Сувало М.С. було винесено постанову  про скасування постанови про закінчення  ВП № 52515582 від  23.08.2018 року, зобов`язано невідкладно вжити всі передбачені законом  дії для своєчасного, повного виконання  рішення суду. 
Звертаючись 22 жовтня 2019 року до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни, ОСОБА_1 посилався на те, що головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Буряк Мариною Ігорівною було незаконно розпочато та здійснюється виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц, виконавче провадження №52515196. Скасування постанови про закінчення виконавчого провадження №525155882 не свідчить про законність дій державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження №52515925, оскільки таке скасування відбулося вже після вчинення державним виконавцем незаконних дій щодо відкриття виконавчого провадження, при цьому на момент відкриття виконавчого провадження діяла і не була оскаржена постанова про закінчення виконавчого провадження та мали місце обставини щодо виконання рішення суду шляхом передачі стягувачу у власність  предмету іпотеки. Також вказав, що оскільки оскарженню підлягає діяльність посадових осіб ДВС щодо вчинення останніми дій, конкретний строк припинення яких діючим законодавством чітко не визначений, то таке правопорушення є триваючим і дії державного виконавця можуть бути оскаржені в будь-який час. У зв`язку з чим просив суд: визнати протиправними дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни щодо здійснення виконання виконавчого документу виконавчого листа № 759/3513/16-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 23.09.2016 року щодо виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Універсал Банк" боргу у розмірі 42600 дол. США та 58323,84 грн., виконавче провадження № 52515196;  скасувати постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 52515196.
Залишаючи скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство "Універсал Банк", ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни без розгляду та повертаючи її скаржнику, суд першої інстанції посилався на те, що скаржником пропущений  строк оскарження дій державного виконавця до суду та не подано клопотання  про поновлення вказаного  строку.
Колегія суддів погоджується з  таким висновком суду першої інстанції,так як він    ґрунтується  на встановлених обставинах справи, досліджених судом доказах, вимогах матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до  вимог ч. 1, 2 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.
Оскільки пункт (а) частини першої статті 449 передбачає, що сторона виконавчого провадження має право звернутись до суду із скаргою у десятиденний строк з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи, а частина п`ята статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» уточнює, що таке оскарження відбувається протягом 10 робочих днів, тому суд при постановленні  оскарженої ухвали  мав керуватись саме частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», так як за наявності суперечностей у змісті вказаних норм заявник має законне очікування на те, щоб його скарга на дії на рішення виконавця була прийнята судом до провадження на протязі десяти робочих днів з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Вказане узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними в постановах №796/123/2018 від 28.11.2019 року, №761/14012/17-ц від 27.03.2019 року, № 180/915/15-ц від 22 квітня 2019 року.
У пункті 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено: якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. 
При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.
При цьому, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
Практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі "Станков проти Болгарії" від 12 липня 2007 року).
У пункті 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» за заявою № 3236/03 зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності.
У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata.
Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункт 34 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі «Перетяка та Шереметьев проти України» за заявами № 17160/06 та № 35548/06).
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 оскаржує дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни щодо виконання виконавчого листа № 759/3513/16-ц,  виданого Святошинським районним судом м. Києва 23.09.2016 року у виконавчому провадженні № 52515196 та постанову головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 52515196.
При цьому,  скаржником  не зазначено  у скарзі, які саме дії державного виконавця оскаржуються, коли саме ці дії були вчинені, та коли саме скаржник дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав.
Заявляючи вимогу про скасування постанови головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження № 52515196, ОСОБА_1 не вказав дату  прийняття оскаржуваної ним  постанови, не зазначив коли йому стало відомо про її прийняття та не  надав до скарги копію вказаної постанови.
Разом з тим, як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_1 останній вказує, що у зв`язку з незаконним відкриттям та здійсненням виконання виконавчого листа №759/3513/16-ц, виконавче провадження №52515196 він звернувся зі скаргою до Святошинського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.
Вказане звернення мало місце 04.10.2019 року, що слідує з листа начальника Святошинського районного відділу ДВС м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сувало М.С. від 15.10.2019 року за вих.№76289 у відповідь на скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_1 від 04.10.2019 року.
Таким чином, вже станом на 04.10.2019 року ОСОБА_1 було відомо про обставини, які в подальшому стали підставою для його звернення до суду з даною скаргою на дії державного виконавця щодо здійснення виконання виконавчого  листа № 759/3513/16-ц, виданого Святошинським районним судом м. Києва 23.09.2016 року, виконавче провадження № 52515196 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 52515196.
Строк на звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, встановлений ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», тривалістю десять робочих днів, сплинув 18 жовтня 2019 року.
Зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва лише 22 жовтня 2019 року, тобто з пропуском строку, встановленого ст. 449 ЦПК України та ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця Солодким Олексієм Вікторовичем не було подано, тому судом першої інстанції обґрунтовано залишено скаргу без розгляду та повернуто її скаржнику.
При цьому судом першої інстанції роз`яснено ОСОБА_1 його право на повторне звернення до суду з даною скаргою із одночасним поданням обґрунтованого клопотання про поновлення пропущеного строку, встановленого ст. 449 ЦПК України та ч.5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи апеляційної скарги про те, що в результаті прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження №52515196 відбулося триваюче порушення  прав скаржника, а оскарження триваючого порушення не обмежується строками звернення до суду, колегія суддів відхиляє,  з огляду на наступне.
До суду можуть бути оскаржені не тільки дії державного виконавця, а й бездіяльність.
Бездіяльність на відміну від дії не має моменту вчинення. Бездіяльність має триваючий характер та існує до часу початку дій, які свідчать про припинення бездіяльності.
Триваюче правопорушення передбачає перебування у стані безперервного тривалого вчинення особою протиправних дій (бездіяльності), у зв`язку із чим, неправомірна бездіяльність може бути оскаржена упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.
Встановлення строків звернення до суду та залишення позовної заяви без розгляду на підставі їх пропуску не може слугувати меті легалізації триваючого правопорушення та, відповідно, здійснення незаконної бездіяльності.
Таким чином у справах про визнання протиправною бездіяльності державних виконавців, що є триваючим правопорушенням, виключається можливість застосування строку, встановленого частиною першою статті 449 ЦПК України.
Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 року по справі № 336/6501/18 та від 23.10.2019 року по справі № 127/2-2177/2005.
Разом з тим, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Буряк Марини Ігорівни, а не зі скаргою на бездіяльність державного виконавця,  а тому посилання в скарзі на те, що в даному випадку строки, встановлені ч.1 ст.449 ЦПК України не застосовуються є помилковим та не ґрунтуються на приписах законодавства. ОСОБА_1 мав звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця протягом 10 робочих днів. Пропустивши вказаний строк мав заявити клопотання про його поновлення, проте  такого  клопотання   ОСОБА_1 не подав, а тому судом першої інстанції обґрунтовано залишено його скаргу без розгляду та повернуто її скаржнику.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів  вважає, що  ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381 - 384  ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 01 листопада 2019 року про залишення без розгляду та повернення скарги ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, в частині повернення скарги може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови  складено 15 червня 2020 року. 

               Головуючий:                                              Судді: