Номер провадження: 22-ц/813/1557/20 
Номер справи місцевого суду: 520/12780/17
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справах: 

головуючого судді: Драгомерецького М.М.
суддів колегії: Дрішлюка А.І.,
Громіка Р.Д., 

при секретарі: Павлючук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки в натурі та встановлення порядку користування власністю,-

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про виділення частки в натурі та встановлення порядку користування власністю.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 рокупозов залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомленого позивача в судове засідання, про причину неявки суду не повідомлено, заяву про розгляд справи за її відсутності не надано.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою прийняти відмову ОСОБА_1 від позову та вирішити питання про повернення судових витрат, посилаючись на порушення норм процесуального права. 
Справу призначено до розгляду на 13 травня 2020 року із викликом учасників справи.
Відповідно до рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 березня 2020 року, відповідно до ч. 2 ст. 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, Одеський апеляційний суд тимчасово, на час дії карантину, зупинив розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу та вільних слухачів, припинив їх пропуск до залів судових засідань, також призупинено проведення масових заходів, не пов`язаних із процесуальною діяльністю, зокрема, особистий прийом громадян, конкурси, екскурсії, круглі столи, семінари тощо.
На час розгляду справи заяви про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.
Згідно приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги. 
Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
При цьому, явка сторін не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
На підставі зазначеного, колегія суддів дійшла до висновку розгляд справи за відсутності сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлене 18 травня 2020 року. 
Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.
Залишаючи позовну заяву без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи позивач ОСОБА_1 повторно не з`явилась у судове засідання без поважної причини, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дає право суду залишити позовну заяву без розгляду.
Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, оскільки при постановленні своєї ухвали місцевим судом було порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
З наведеної імперативної норми вбачається, що у разі визнання судом причини неявки позивача та його представника неповажною, суд повинен був провести розгляд справи за їх відсутності, а у разі необхідності їх особистої присутності в судовому засіданні викликати їх на підставі п. 5 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, для надання особистих пояснень, проте вказаного зроблено не було.
Частина 2 ст. 223 ЦПК України встановлює визначає вичерпний перелік підстав відкладення розгляду справи.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у зв`язку з першою неявкою в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
Як вбачається із матеріалів справи до судового засідання 24 вересня 2019 року позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином (а. с. 142).
Судове засідання було відкладено на 21 жовтня 2019 року для виклику у судове засідання позивача.
Однак, про дане судове засідання сторона позивача сповіщена не була, так в матеріалах справи міститься судова повістка на ім`я позивачки ОСОБА_1 , яка повернулась до суду із відміткою «інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення» (а. с. 146), крім того судові повісти було надіслано на адресу її представників ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак вони також повернулись до суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ст. 130 ЦПК України не є належним сповіщенням. 
Таким чином неявка позивача та її представників в дане судове засідання не може вважатися повторною.
Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Здійснивши аналіз указаних норм законодавства, можна зробити висновок, що умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання позивача є:
1. повторна, тобто друга поспіль неявка позивача в судове засідання;
2. повідомлення позивача про судове засідання належним чином;
3. відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання, або неповідомлення позивачем про причини його неявки в судове засідання;
4. нез`явлення в судове засідання позивача перешкоджає вирішенню спору;
5. від позивача не надходила заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
За відсутності ознак повторності неявки позивача у судове засідання, суд першої інстанції не вправі був залишати позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Однак, вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції, що призвело до порушення норм процесуального права.
Крім того, в матеріалах справи міститься заява представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_5 про відмову від позову (а. с. 106). Однак дана заява була залишена поза увагою суду першої інстанції та їй не було надано відповідної правової оцінки. 
Згідно ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач має право відмовитися від позову на будь-якій стадії судового процесу.
Подання заяви про відмову від позову є реалізацією позивачем його диспозитивних прав, передбачених нормами ЦПК України.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.
Частиною 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.
Якщо заява про відмову від позову відповідає вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Однак, вказана заява була подана до суду першої інстанції, тому в суду апеляційної інстанції немає повноважень для розгляду такої заяви. 
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що неявка позивача у судові засідання 24 вересня 2019 року та 21 жовтня 2019 року не є повторною, тому ухвала Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, то відповідно до ст. 379 ЦПК України це є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 368 - 371, 374, 376, 379, 382 - 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2019 року скасувати. 
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та подальшому оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено: 18 травня 2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

Р.Д.Громік