12.05.20
22-ц/812/901/20
Провадження № 22-ц/812/901/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

12 травня 2020 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М., Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.,
за участі: позивача ОСОБА_1 , представника відповідача – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу, яку постановив Снігурівський районний суд Миколаївської області 26  березня 2020 року у приміщенні цього ж суду під головуванням судді Квєтки І.А., повний текст якої складений у той же день, за заявою  ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленними обставинами рішення по цивільній справі № 485/1135/18 за позовом  ОСОБА_1 до Широківської сільської ради Сгнігурівського району Миколаївської області про визнання рішення сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю недійсним,

у с т а н о в и л а :

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року, ухваленого у справі №485/1135/18 провадження №2/485/208/19 за його позовом до Широківської сільської ради Миколаївської області про визнання рішення сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю недійсними.
Заява мотивована тим, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року, ухваленого у справі №485/1135/18 провадження №2/485/208/19 за його позовом до Широківської сільської ради Миколаївської області про визнання рішення сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю недійсними, йому в задоволенні позову відмовлено. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року вищевказане рішення залишено без змін.
Після набрання рішенням законної сили йому стали відомі обставини, які є істотними для справи і які не були і не могли бути йому відомими під час розгляду справи. Так, лише 10 вересня 2019 року було затверджено генеральний план селища Широке Снігурівського району Миколаївської області, згідно якого фактичний розмір належної йому земельної ділянки становить 0,21 га, а не 0,16 га, як це зазначено в рішенні Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 12 листопада 1996 року №22 та в Державному акті серії НОМЕР_1 -МК №018791 на право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.
На підставі наведеного заявник просив скасувати рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року та справу направити на новий розгляд.
В судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю та просив її задовільнити.
У відзиві на заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами представник Широківської сільської ради Миколаївської області просив у задоволенні заяви відмовити, мотивуючи тим, що заявник станом на 10 вересня 2019 року мав можливість знати про розроблення генплану селища Широке, оскільки основна схема генплану була розміщена у відкритому доступі на офіційному сайті сільської ради 02 квітня 2019 року.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року задоволено заяву адвоката Кутового Б.Б. про поновлення строку. Поновлено ОСОБА_1 пропущений строк на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року, ухваленого у справі №485/1135/18 провадження №2/485/208/19.
Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року, ухваленого у справі №485/1135/18 провадження №2/485/208/19, відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник в обґрунтування заяви про перегляд рішення суду посилається на істотну для справи обставину в його розумінні, а саме - затвердження 10 вересня 2019 року генерального плану селища Широке Снігурівського району Миколаївської області, яким визначено фактичний розмір його земельної ділянки. Тобто, посилається на новий доказ, добутий після ухвалення судового рішення, яке хоче переглянути. Крім того, наведена заявником обставина щодо фактичного користування ним земельною ділянкою площею 0,21 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 була предметом перевірки поданими доказами в ході судового розгляду справи. А докази, на які заявник посилається у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, є і за своєю формою і за суттю новоздобутим доказом у розумінні цивільного процесуального законодавства й не впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається.
Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить про її скасування та прийняття нового рішення про задоволення його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване судове рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, висновок суду про відсутність підстав для задоволення його заяви є передчасним, таким, що винесений за формальними ознаками. Так, довідку про реальний розмір належної позивачеві земельної ділянки йому видали лише 29 листопада 2019 року. Суд не врахував, що факт затвердження генерального плану, в якому визнаний реальний розмір спірної земельної ділянки як 0,21 га не був відомий заявнику ні під час подачі позовної заяви, ні під час розгляду справи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Широківської сільської ради Миколаївської області просить залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Відзив мотивований тим, що наведені заявником у заяві докази та фактичні обставини справи не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини 2 статті 423 ЦПК України. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).
       Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України).
Ухвала суду відповідає зазначеним вимогам закону. 
Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частини 1сттатті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що у липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Снігурівського районного суду Миколаївської області з позовом до Широківської сільської ради Миколаївської області про визнання рішення сільської ради та Державного акту на право приватної власності на землю недійсними. В позові зазначав, що він є власником житлового будинку та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За рішенням Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 12 листопада 1996 року № 22 йому було видано державний акт серії ІІІ-МК №018791 на право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0,16 га. На даний час він не має можливості розпорядитися зазначеною земельною ділянкою як власник, оскільки державний акт складений з порушенням, а саме - розмір земельної ділянки, зазначений в державному акті, не відповідає фактичному розміру, який становить 0,21 га, тоді як в рішенні сільської ради та державному акті вказано 0,16 га. У внесенні виправлень в державний акт відповідачем було відмовлено з посиланням на відсутність повноважень. У зв`язку з зазначеним позивач просив визнати недійсними рішення Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 12 листопада 1996 року № 22 в частині розміру переданої земельної ділянки та державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку розміром 0,16 га, виданий Червонодолинською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області (а.с.2-3).
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.54-58). Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2019 року залишено без змін (а.с.89-91).
       Після набрання рішенням законної сили, 10 вересня 2019 року було затверджено генеральний план селища Широке Снігурівського району Миколаївської області.
Довідкою Широківської сільської ради №316 від 29 листопада 2019 р. року підтверджено, що ОСОБА_1 з 05 серпня 1988 року користується земельною ділянкою 0,21га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 100-102).
       Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення по справі за нововиявленими обставинами,  ОСОБА_1  як нововиявлені обставини вказує факт затвердження 10 вересня 2019 року генерального плану селища Широке Снігурівського району Миколаївської області, яким визначено фактичний розмір його земельної ділянки - 0,21 га, а не 0,16 га, як це зазначено в рішенні Червонодолинської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 12 листопада 1996 року №22 та в Державному акті серії НОМЕР_1 -МК №018791 на право приватної власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку.
       Такі обставини відповідач вважає істотними для справи, які не були встановлені судом та не були і не могли бути йому відомі на час розгляду справи.
       Перевіривши наведені відповідачем обставини, надані ним докази, суд першої інстанції зробив висновок про відсутність підстав для скасування рішення за нововиявленими обставинами. І такий висновок відповідає матеріалам справи та законодавству, яке регулює дане питання.
       Так, згідно статті 423 ЦПК України рішення суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При цьому при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.
       Відповідно до частини 3 статті 429 ЦПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.
       У пунктах 3, 4, 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами  1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК (на даний час – стаття 423 ЦПК України), є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
       Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. 
       Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, що існують на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. 
       Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). 
       Судам необхідно розрізняти також нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.
       Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, незадоволення певних клопотань про витребування доказів, призначення експертизи тощо) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.
       Не є нововиявленими обставинами також ті обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі, або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи.
       Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення  у зв`язку з нововиявленими обставинами.
       З аналізу наведених ОСОБА_1 підстав щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами вбачається, що ним з метою переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду даної справи, подано новий доказ (затверджений 10 вересня 2019 року генеральний план селища Широке Снігурівського району Миколаївської області), який не оцінювався судом, стосовно обставин, що були встановлені судом, а саме – обставин щодо фактичного розміру земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
       Проаналізувавши зазначені обставини у справі у їх сукупності та приймаючи до уваги вищенаведені роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, колегія суддів вважає, що вказані заявником в заяві про перегляд рішення обставини не є нововиявленими у розумінні п. 1 ч. 2 ст.  423 ЦПК України та з урахуванням положень частини 2 цієї ж статті, а тому суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
       Так, заявник в даному випадку фактично посилається на новий доказ, добутий після ухвалення судового рішення, яке хоче переглянути, як на підставу для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
       Крім того, наведена заявником обставина щодо фактичного користування ним земельною ділянкою площею 0,21 га. для будівництва і обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 була предметом перевірки в ході судового розгляду справи.
       Колегія суддів відхиляє аргументи апеляційної скарги.
       Так, щодо посилань відповідача на те, що відмовою у перегляді справи за нововиявленими обставинами порушено його права та свободи, гарантовані національним та міжнародним законодавством, допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, колегія суддів зауважує наступне. 
На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.
Колегія суддів враховує також те, що Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).
Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).
Колегія суддів вважає, що обставини, які вказані у заяві ОСОБА_1 , не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, оскільки наявність нового доказу та посилання на обставини, які були предметом розгляду судом при ухваленні рішення по справі, не вважається нововиявленими обставинами, а тому висновок суду про відмову у задоволенні заяви ґрунтується на вимогах закону і не порушує прав та інтересів заявника.
З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає в силу положень статті 375 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду. 
Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України судові витрати покладаються на ОСОБА_1 . 

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 26 березня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.
       Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки касаційного оскарження, визначені статтею 390 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Головуючий                                                                 Т.М. Базовкіна 

Судді                                                           Л.М. Царюк               

Ж.М. Яворська

_______________________________________________
Повний текст постанови складений 12 травня 2020 року