Справа № 161/547/19 	Головуючий у 1 інстанції: Черняк В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/385/20  Категорія: 84 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В.,Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» до приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Шульженка Ігоря Сергійовича, Державного підприємства «Сетам», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»,  ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє  самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Онищук Ірина Петрівна, про визнання результатів електронних торгів від 13 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №57157821 недійсними, скасування свідоцтв про право власності, за апеляційною скаргою Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року про відмову у забезпеченні позову, 
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада»  про забезпечення позову.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ЗАТ «Волинь-Лада» Хомич І. В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що заходи забезпечення позову, що були вжиті ухвалами суду від 21.12.2018 та 02.01.2019, скасовані ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.12.2019, проте спір у даній справі не вирішений, а зі сторони відповідача неодноразово вчинялися спроби силового захвату приміщень, що використовуються для здійснення господарської діяльності ТОВ «Луцький Автоцентр». На підтвердження зазначеного було долучено фотознімки блокування 20.12.2019 та 29.01.2020 приміщень відповідачем та невідомими особами чоловічої статі спортивної статури. Таким чином, під час судового розгляду спору, що виник між сторонами, а саме щодо законності процедури набуття права на нерухоме майно, відповідач ОСОБА_1 здійснює спроби силового тиску, блокування спірних приміщень, у зв`язку з чим з метою збереження спірного майна від його пошкодження та знищення, позивач звернувся до суду із даною заявою про забезпечення позову.
У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Матвіїв В. М. просить ухвалу суду залишити в силі, як таку, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості. Зазначає, що зміст апеляційної скарги свідчить лише про виклад апелянтом обставин справи і їх власну інтерпретацію, але не містить передбачених ст. ст. 376, 379 ЦПК України підстав для скасування, у скарзі не зазначено, які порушення допустив суд першої інстанції, відмовляючи в забезпеченні позову. Вказує, що апелянт зловживає процесуальними правами і вдається до дій, які містять ознаки кримінальних правопорушень. Звертаючись із черговою заявою про забезпечення позову, представники ЗАТ «Волинь-Лада» не довели суду нових фактичних обставин справи, які би могли стати підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.
17 березня 2020 року на адресу апеляційного суду від ЗАТ «Волинь-Лада» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника апелянта, в якій зазначає, що вказані в апеляційній скарзі вимоги підтримує в повному обсязі.
Згідно з ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, виходив з того, що позивач та третя особа не довели наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти будь-як дії, спрямовані на знищення, пошкодження чи передачу нерухомого майна третім особам. Разом з тим, суд вказав, що позивач ігнорує вимоги суду щодо внесення зустрічного забезпечення позову, не надає нових пропозицій щодо зустрічного забезпечення, зловживає процесуальними правами, що є додатковими підставами для відмови у задоволенні відповідної заяви.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.
Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
За роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 грудня 2018 року частково задоволено заяву голови ліквідаційної комісії з припинення ЗАТ «Волинь-Лада» Хомича І. В. про забезпечення позову до його пред`явлення, якою заборонено ОСОБА_1 та іншим третім особам (юридичним та фізичним особам) за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: адміністративно-побутовим комплексом № 2 /Б-2/ (РПВН: 15151802) та адміністративно-побутовим корпусом № 1 /А-2/ (РПВН: 15151630), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24-26, том 1)
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2019 року у справі № 161/20883/18 задоволено заяву ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_2 про забезпечення позову до його пред`явлення, якою накладено арешт на майно, а саме: адміністративно-побутовий комплекс № 2 /Б-2/, адреса: вул. Кільцева, 1, м. Луцьк, Волинська область, номер РПВН: 15151802; адміністративно-побутовий комплекс № 1 /Б-2/, адреса: вул. Кільцева, 1, м. Луцьк, Волинська область, номер РПВН: 15151630, які належать ОСОБА_1 та знаходяться у володінні ЗАТ «Волинь-Лада» (а.с.27-29, том 1).
Даною ухвалою суд застосував зустрічне забезпечення, а саме: зобов`язав ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_2 в рівних частинах внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі ціни продажу предмета іпотеки, що становить 3 463 076,00 грн по 1 731 538 грн з кожного; зобов`язав ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову надати суду відповідні документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, та пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Ухвалою Волинського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 січня 2019 року в даній справі в частині застосування зустрічного забезпечення скасовано, виключено із її резолютивної частини абзац п`ятий, а саме: про зобов`язання ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_2 внести в рівних частинах на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі ціни продажу предмета іпотеки, що становить 3 463 076 грн по 1 731 538 грн з кожного.
Зі змісту вказаних ухвал суду вбачається, що судом вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме: адміністративно-побутовий комплекс № 2 /Б-2/, адреса: АДРЕСА_1 , Волинська область; адміністративно-побутовий комплекс № 1 /Б-2/, адреса: вул. Кільцева, 1, м. Луцьк, Волинська область, які належать ОСОБА_1 , а також заборонено ОСОБА_1 та іншим третім особам (юридичним та фізичним особам) за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження цим нерухомим майном.
Зазначене нерухоме майно ОСОБА_1 набуто у власність як переможцем прилюдних торгів, недійсність яких оспорюють ЗАТ «Волинь-Лада», ОСОБА_2 (а.с.2-23,, 131-132, 136-137, том 1). Відповідач ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право власності за результатами таких торгів на спірне майно, сплативши за придбання вказаного майна його вартість в розмірі 3 463 076 грн, що підтверджується актами про реалізацію предметів іпотеки від 22 грудня 2018 року (а.с.74-79, том 1).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 18 грудня 2019 року, заяву ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ЗАТ «Волинь-Лада» внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі орендної плати за десять місяців з моменту забезпечення позову - 28 грудня 2018 року, що становить 530 210 грн. Зобов`язано ЗАТ «Волинь-Лада» протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову надати суду відповідні документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення (а.с.35-37, том 3).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2019 року скасовано ухвалу цього ж суду від 28 грудня 2018 року у справі №161/20679/18, скасовано ухвалу суду від 02 січня 2019 року у справі №161/20883/18 та скасовано ухвалу суду від 29 жовтня 2019 року у справі № 2/161/1078/19.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу визнання результатів електронних торгів від 13 грудня 2018 року у виконавчому провадженні №57157821 недійсними, скасування свідоцтв про право власності.
Зі змісту заяви про забезпечення позову слідує, що 20 січня 2020 року представники ОСОБА_1 заблокували виїзди з приміщень на АДРЕСА_1 з вимогами передати приміщення у володіння останнього. Тому на підставі наведеного просять заборонити ОСОБА_1 вчиняти будь-які дії, спрямовані та знищення чи передачу нерухомого майна третім особам.
Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Виходячи зі змісту ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч.1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Однак, апелянтом не доведено існування реальної загрози ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених, оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття такого заходу забезпечення позову.
При поданні заяви про забезпечення позову не достатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права.
Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених ЦПК України.
Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Серед доказів, якими позивач підтверджує свої доводи, надано лише фотоматеріали, які на думку заявника, свідчать про блокування приміщення за ініціативою ОСОБА_1 з метою вчинення дій по знищенню, пошкодженню чи інших дій відносно спірного майна.
Заява про забезпечення позову не містить належних та достатніх обґрунтувань, до заяви не надано належних і достатніх доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову не містить належних обґрунтувань того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги слід вважати безпідставними, а саму скаргу слід залишити без задоволення, залишивши оскаржувану ухвалу без змін.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до п.4,5 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.  Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства «Волинь-Лада» залишити без задоволення.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
       Повний текст постанови складено 30 березня 2020 року.

Головуючий

Судді