Ухвала
 
24 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 609/948/19
провадження № 61-7136ск20
 
Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:                                                 
Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної (немайнової) шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області та Державної казначейської служби України про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 200 000 грн моральної (немайнової) шкоди, та судових витрат по справі. 
 
В обґрунтування вимог посилався на те, що в Шумському відділенні поліції Кременецького ВП ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 12017210200000078 за ознаками кримінального провадження за частиною другою статі 125 КК України, яке було внесено на підставі заяви позивача про вчинення злочину. З моменту реєстрації повідомлення про злочин 18 квітня 2017 року по даний час в діях слідчого по даному кримінальному провадженні вбачається повна бездіяльність щодо неналежного проведення досудового розслідування. Через бездіяльність слідчих він змушений витрачати багато сил на відновлення своїх прав, щодо належного досудового слідства. Через постійні переживання щодо порушення прав позивача зі сторони органу досудового розслідування у останнього неодноразово погіршувався стан здоров`я, що змусило його звернутись до лікаря. Тому, позивач просить суд задовольнити його вимоги в повному обсязі.
 
Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 50 000 грн моральної (немайнової) шкоди, завданої незаконними діями та бездіяльністю органу досудового слідства в особі Шумського відділення поліції Кременецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачу повинна бути відшкодована нанесена йому моральна шкода, яка полягає в тому, що для захисту своїх порушених прав, оскарження незаконних дій та бездіяльності слідчого, він вимушений був витрачати свій особистий час, що вимагало від нього додаткових зусиль та витрат для відновлення сил, грубо порушило життєво-важливі зв`язки та звичний ритм життя. Розмір моральної шкоди, з урахуванням конкретних обставин справи, судом встановлено у розмірі 50 000,00 грн.
 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 грудня 2019 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.
 
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що не встановлено протиправності дій (бездіяльності) Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.
 
15 квітня 2020 року ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду на постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року в указаній вище справі.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України. 
 
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Предметом позову є стягнення моральної (немайнової) шкоди, ціна позову у даній справі становить 200 000  грн, яка станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2102 х 100 = 210 200).
 
Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.
 
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
 
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної (немайнової) шкоди. 
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                         А. І. Грушицький
В. В. Сердюк
І. М. Фаловська