ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/6623/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року (суддя Єфанова О.В.) у справі №160/6623/19 за позовом ОСОБА_1 до  Кабінету Міністрів України, Прем`єр міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Міністерства екології та природних ресурсів України про встановлення певних фактів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди,- 

                                                         ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до  Кабінету Міністрів України, Прем`єр міністра України Гройсмана Володимира Борисовича, Міністерства екології та природних ресурсів України про встановлення певних фактів, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування шкоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року адміністративний позов повернуто позивачу з підстав, передбачених пунктом 6 частини 4 статті 169 КАС України. 
Постановляючи ухвалу про повернення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем порушено правила об`єднання позовних вимог в заявленому позові. Суд першої інстанції вказав на те, що вимоги про відшкодування шкоди підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, у зв`язку з чим безпідставно заявлені позивачем у поданому позові. 
Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позову. Скаржник вказує на те, що положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають можливість звернення до суду із позовом, в якому, поряд із вимогами про вирішення публічно-правового спору, заявлені і вимоги про відшкодування шкоди.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.        
Відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.
Згідно із ч.6 ст.21 КАС України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності із ч.1 ст.172 КАС України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.
Не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.172 КАС України).
Згідно із п.6 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).
З аналізу положень зазначених норм процесуального права можливо дійти висновку про те, що: по-перше, положення КАС України передбачають можливість об`єднання в одній позовній заяві як вимог про вирішення публічно-правого спору так і вимог про відшкодування шкоди. По-друге, таке об`єднання допускається виключно у випадку, якщо вимоги про відшкодування шкоди заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. В-третє, порушення правил об`єднання позовних вимог є підставою для повернення позову позивачеві.
З цього слідує, що для вирішення питання про дотримання чи порушення правил об`єднання позовних вимог, суд має з`ясувати, які заявлені позивачем вимоги стосуються вирішення публічно-правового спору, а які є похідними від цих вимог та стосуються відшкодування шкоди. Тобто, суд має з`ясувати з якими неправомірними рішеннями (діями, бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень позивач пов`язує заподіяння йому шкоди.
Отже у спірному випадку суд першої інстанції, вказуючи на порушення правил об`єднання позовних вимог, повинен був встановити, які саме вимоги заявлені позивачем стосуються вирішення публічно-правового спору та відповідно зробити висновок, чи пов`язані вимоги про відшкодування із вимогами про вирішення публічного-правового спору.
З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що судом першої інстанції не було визначено того, які вимоги позивача стосуються вирішення публічно-правового спору, а відповідно судом не було обґрунтовано свій висновок про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог. Сам факт того, що вимоги про відшкодування шкоди, за загальним правилом, розглядаються в порядку цивільного судочинства, не може свідчити про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, оскільки, як зазначено вище, КАС України передбачає можливість об`єднання в одній позовній заяві як вимог про вирішення публічно-правого спору так і вимог про відшкодування шкоди.
Отже оскаржену ухвалу про повернення позову не можливо визнати законною та обґрунтованою, як того вимагає ст.242 КАС України, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що заявлений позивачем позов містить ряд вимог, які стосуються не лише відшкодування шкоди, а й встановлення певних обставин (фактів) щодо належності його «винаходу», зокрема, до екологічно чистої, енергозберігаючої і природоохоронної технології процесу перетворення продуктів згорання палива на джерело енергії. У зв`язку з чим суду першої інстанції слід визначитися із змістом заявлених вимог та в залежності від цього визначитися із тим, чи пов`язаний цей позов із захистом прав особи у сфері публічно-правових відносин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2019 року по справі №160/6623/19 - скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 12.03.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк