УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року
м. Київ

справа № 394/258/17
провадження № 51-736 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі: 
головуючого	ОСОБА_1 ,	
суддів	ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,	
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.
Обставини справи

1.  Зазначеним вироком 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засуджено за вчинення злочину, передбаченого частиною 3 статті 187 Кримінального кодексу України (далі – КК), та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. 
На підставі частини 5 статті 72 КК (у редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» (далі — Закон № 838-VIII)) зараховано у строк відбутого покарання час попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в період з 29 січня 2017 року до набрання вироком законної сили.
2.  Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року ОСОБА_5 зараховано на підставі частини 5 статті 72 КК у редакції Закону № 838-VIII у строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 29 січня 2019 року по день набрання вироком законної сили – 10 грудня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
3.  Згаданими судовими рішеннями засуджено також ОСОБА_6 , який їх у касаційному порядку не оскаржує. 
4.  Суд визнав доведеним, що 28 січня 2017 року приблизно о 01:00 ОСОБА_5 і ОСОБА_6 здійснили розбійний напад на автогазозаправну станцію (далі – АЗГС). Так, вони приїхали на автомобілі ВАЗ-21099 під керуванням ОСОБА_5 на територію АЗГС, яка належить ОСОБА_7 , де за узгодженим планом,                       ОСОБА_5 залишився чекати за кермом автомобіля, а ОСОБА_6 пішов за приміщення оператора АЗГС, взявши із собою предмет, схожий на пістолет, і препарат сльозоточивої та дратівної дії. Дочекавшись, коли з приміщення АЗГС вийшов оператор ОСОБА_8 , ОСОБА_5 подав ОСОБА_6 сигнал світлом фар автомобіля, зосередивши в такий спосіб увагу оператора на автомобілі. У цей час до ОСОБА_8 ззаду підійшов ОСОБА_6 , приставив до його потилиці предмет, схожий на пістолет, вимагаючи передати йому гроші, на що потерпілий повернувся до нападника обличчям і відвів рукою пістолет у бік. У цей час ОСОБА_6 бризнув в обличчя ОСОБА_8 препаратом сльозоточивої та дратівної дії, подолавши у такий спосіб можливий опір потерпілого та викликавши своїми діями у нього почуття страху за своє життя та здоров`я. Після цього ОСОБА_6 продовжив утримувати пістолет біля потилиці потерпілого та наказав останньому рухатись з ним до приміщення АЗГС, щоб передати гроші.
Не виявивши у вказаному приміщенні цінних речей, продовжуючи погрожувати предметом, схожим на пістолет, ОСОБА_6 здійснив особистий обшук потерпілого ОСОБА_8 , під час якого виявив та зірвав з його поясу гаманець на ремінцеві вартістю 1125,50 грн, у якому містилися 650 грн, що належали                        ОСОБА_7 . Крім того, ОСОБА_6 виявив у ОСОБА_8 мобільний телефон «Nokia 101» вартістю 215 грн із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн на абонентському рахунку якої було 3 грн, та наказав його віддати, що потерпілий і зробив.
Після цього ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на автомобілі з місця скоєння кримінального правопорушення зникли з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали потерпілому ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 1368,50 грн, а потерпілому ОСОБА_7 –на загальну суму 650 грн.
Доводи касаційної скарги

5.  У касаційній скарзі захисник, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить змінити судові рішення щодо ОСОБА_5 у частині призначення покарання, застосувавши до нього положення статті 69 КК.
6.  Захисник зазначає, що судами попередніх інстанцій не було враховано ряд обставин, що пом`якшують його підзахисному призначене покарання. Крім того, вважає, що апеляційний суд, пом`якшивши покарання ОСОБА_6 , безпідставно залишив вирок щодо ОСОБА_5 без змін.
Оцінка суду

7.  Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
8.  Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку  обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згоден захисник.
9.  Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
10.  Як убачається з наданих судових рішень, при призначенні засудженим покарання суд першої інстанції дотримався вимог закону щодо принципів призначення покарання. З мотивувальної частини вироку видно, що призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував тяжкість і характер вчиненого злочину, а також дані про особу ОСОБА_5 .
11.  Як обставини, що пом`якшують ОСОБА_5 покарання, судом першої інстанції враховано з`явлення із зізнанням, часткове визнання винуватості, добровільне відшкодування шкоди.
12.  Тобто суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання врахував обставини, на які посилається захисник у своїй касаційній скарзі, що аналогічні доводам апеляційної скарги. Отже, колегія суддів вважає, що суд, призначаючи мінімальне в межах санкції частини 3 статті 187 КК покарання, належно врахував всі дані про особу засудженого.
13.  Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_5 покарання та не знайшов підстав для застосування статті 69 КК і призначення засудженому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом. 
14.  Рішення апеляційного суду належним чином мотивоване з посиланням на обставини справи і відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК). Із такими висновками судів погоджується і колегія суддів.
15. У даному провадженні, як видно з наданих копій судових рішень, не встановлено обставин, які би давали підстави вважати, що покарання засудженому призначено з порушенням визначених у законі загальних засад.
14.  Що стосується застосування статті 69 КК, то Суд зазначає, що частина 1 цього положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування статті 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
15.  При визначенні поняття обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, Суд виходить з системного тлумачення статей 66 та 69 КК та тих статей спеціальної частини Кодексу, що визначають певні пом`якшуючі обставини як елемент складу злочину. Про зв`язок пом`якшуючих обставин, зазначених у статті 66 КК, з привілейованими складами злочинів свідчить, зокрема, частина 3 статті 66 КК, яка забороняє врахування пом`якшуючої обставини, яка вже визначена законом як елемент складу злочину, у вчиненні якого особу визнано винуватою.
16.  Наприклад, закон визнає такі обставини як сильне душевне хвилювання, особливий стан породіллі та стан необхідної оборони такими, що істотно знижують тяжкість вбивства або тяжкого тілесного ушкодження, у формулюванні складів злочинів в статтях 116 – 118, 123, 124 КК. Це визначає підхід законодавця й у визначенні обставин, які можуть прийматися до уваги при вирішенні питання про можливість застосування статті 69 КК.
17.  Хоча в статті 69 КК закон передбачає, що можуть існувати й інші обставини чи сукупність обставин, за яких призначення покарання в межах санкції статті кримінального закону може бути явно несправедливим, однак, виходячи з системного тлумачення кримінального закону, Суд доходить висновку, що обставини чи сукупність обставин, які відповідно до статті 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.
18.  Крім того, Суд зазначає, що ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця. Суд, посилаючись при призначенні покарання на статтю 69 КК, зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знизила тяжкість вчиненого злочину.
З огляду на викладене касаційна скарга захисника та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення, а тому у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 2 частини 2 статті 428 КПКслід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 січня 2019 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 10 грудня 2019 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

 
ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                    ОСОБА_3