У Х В А Л А
16 червня 2020 року
м. Київ
справа № 664/3152/18
провадження № 61-5285ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС», Виконавчого комітету Олешківської міської ради, Олешківського міського голови Воронова Дмитра Миколайовича, про визнання правочину недійсним,
В С Т А Н О В И В :
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог звернувся до суду з позовом про визнання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та додаткових угод до договору недійсними.
Позов обгрунтований тим, що у 2016 році йому стало відомо про те, що Виконавчий комітет Олешківської міської ради - провів конкурс на управління багатоквартирними будинками, за результатами якого переможцем конкурсу визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС» (далі - ТОВ «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС»), що підтверджується рішенням від 13 жовтня 2016 року № 352. 18 жовтня 2016 року Олешківський міський голова Воронов Д. М. , діючи від імені співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , підписав договір з ТОВ «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС» про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 
Позивач вважає, що дії Олешківського міського голови Воронова Д. М. щодо підписання вище зазначеного договору суперечать вимогам частин першої та третьої статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», оскільки положення спірного договору не відповідають умовам Типового договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 712 та передбачає додатки № 1 і № 2 до договору щодо списку співвласників, площі квартир і приміщень та загальні відомості про будинок, згідно з додатком № 3 до Типового договору, повинна передаватися технічна документація на будинок за актом прийому-передачі, однак така документація не передавалася, оскільки не виготовлена. Згідно з умовами Типового договору до нього додаються п`ять додатків, однак оспорюваний договір їх не містить. Спірний договір не містить вимоги щодо якості послуг; кошторис на прибирання прибудинкової території не може бути складено, отже, є і безпідставною така послуга, оскільки земельна ділянка під будинок не виділена, технічна документація не розроблена. Представництво за законом представника виконавчого органу ради на підписання типового договору діє у випадку підписання представником договору лише у формі передбаченій законом, тому місцевий голова Воронов Д. М. не мав повноважень на підписання спірного договору. Виконавчий комітет Олешківської міської ради провів конкурс на обслуговування неіснуючого будинку, так як будинок АДРЕСА_1 відсутній, а наявні окремі будинки на АДРЕСА_1 та без визначення земельної ділянки, яка за ним закріплена. Перелік послуг, зазначений у додатку № 3 до договору від 18 жовтня 2016 року № 59, не може бути наданий відповідачем у зв`язку з відсутністю відведеної земельної ділянки (прибирання прибудинкової території), систем диспетчеризації та винагороди управителю, оскільки ТОВ «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС» не є управителем, так як не отримувало технічну документацію на будинок. Укладання додаткових угод до договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком представником органу місцевого самоврядування не передбачено законом, і вони призвели до зміни ціни договору без згоди на це співвласників. ОСОБА_1 вказує, що ТОВ «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС» ввело його в оману щодо законності укладених договорів.
Позивач вважає, що зазначені порушення призводять до необґрунтованого нарахування йому відповідачем - ТОВ «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС» плати за послуги, що порушує його права як споживача житлово-комунальних послуг, а спірний правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики і його право може бути захищене шляхом визнання спірного договору та додаткових угод до нього недійсними.
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року в позові відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що договір  від 18 жовтня 2018 року № 59 та додаткові угоди до нього відповідають вимогам закону та наданим на їх укладення представнику повноваженням, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Постановою Херсонського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду - без змін. 
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду відсутні, оскільки ґрунтуються на законі, встановленим у справі обставинам і доказам на їх підтвердження, яким суд дав належну оцінку. 
16 березня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 листопада 2019 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 13 лютого 2020 року, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права і порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга подана у передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, судовий збір сплачено.
Згідно з частиною другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Як на підстави касаційного оскарження, заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; судами не з`ясовано обставини справи та належним чином не досліджені докази, які мають значення для її вирішення, суд необґрунтовано відхилив його клопотання про дослідження доказів, які мають значення для правильного вирішення справи; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 1частини другої статті 389 ЦПК України, пунктами 1, 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України для відкриття провадження.
Касаційну скаргу подано з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження. 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 .
Витребувати із Цюрупинського районного суду Херсонської області цивільну справу № 664/3152/18 за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Багатопрофільна фірма «ВЕКТОР-ПЛЮС», Виконавчого комітету Олешківської міської ради, Олешківського міського голови Воронова Дмитра Миколайовича, про визнання правочину недійсним.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 16 липня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
 
         С. О. Погрібний
 
         В. В. Яремко