Справа № 163/2109/19  Провадження №33/802/185/20 	Головуючий у 1 інстанції:Чишій С. С. 	
Категорія: ч.1 ст.483 МК України 	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду – Денісов В.П.,
з участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 , 
його представника – Костючика І.А.,
розглянувши апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДФС Туман Н.М. на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

Даною постановою провадження у справі про порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення у діях  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з протоколом про порушення митних правил від 17.09.2019 № 2557/20500/19 17 вересня 2019 року ОСОБА_1 , прямуючи з Республіки Польща в Україну через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС пасажиром автомобіля «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , перемістив вказаний автомобіль з приховуванням від митного контролю за таких обставин.
До митного контролю ОСОБА_1 разом з митними деклараціями, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу подав рахунок-фактуру без номера від 12.09.2019 про продаж йому автомобіля компанією «Van Der Heikden Transport B.V.» за 4500 євро. 
Під час повного митного огляду транспортного засобу виявлено нідерландську експортну декларацію MRN № 19NLK0GS5LA91GWD50, проформу-інвойс без номера, контракт з продажу № 205062, за якими автомобіль «DAF» проданий йому компанією «BAS Trucks B.V.» за 15 000 євро.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.483 МК України як переміщення автомобіля «DAF», номерний знак НОМЕР_1 , з приховуванням від митного контролю шляхом подання органу доходів і зборів як підстави його переміщення документів, що містять неправдиві відомості про відправника транспортного засобу та неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості автомобіля.
Рішенням судді провадження у справі за ч.1 ст.483 МК України щодо ОСОБА_1 закрито на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
На вищевказану постанову Волинською митницею ДФС подано апеляційну скаргу, у якій апелянт просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким визнати ОСОБА_1 винним у порушенні митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, та накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції даної статті.
Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника митниці, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, скасувавши постанову та постановивши нову, ОСОБА_1 та його представника, які заперечили доводи апеляційної скарги і просили постанову судді залишити без змін, перевіривши доводи скарги та вивчивши матеріали справи, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений законодавством України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, через митний кордон України.
Згідно зі ст.489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказаних вимог закону при постановленні рішення суддею дотримано.
Висновки судді про відсутність у діях ОСОБА_1 складу порушення митних правил, передбаченого ч.1 ст.483 МК України, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються доказами, дослідженими судом.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 подав інспектору митниці Хміляруку А.С. нідерландську експортну декларацію MRN № 19NLK0GS5LA91GWD50, проформу-інвойс без номера, контракт з продажу № 205062, за якими автомобіль «DAF» проданий ОСОБА_1 . компанією «BAS Trucks B.V.» за 15 000 євро.
Вказаний факт підтверджено даними товарно-супровідними документами, поясненнями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , протоколом про порушення митних правил, актом про проведення митного огляду транспортного засобу.
В суді першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_1 винуватості не визнав і пояснив, що для консультацій і практичної допомоги у придбанні за кордоном вантажного автомобіля запросив ОСОБА_3 , який мав відповідне посвідчення водія для керування транспортним засобом. Придбав автомобіль «DAF» на законних підставах за 15 000 євро.
Факт подання до митного контролю транспортному засобу рахунку-фактури без номера від 12.09.2019 року про продаж ОСОБА_1 , автомобіля компанією «Van Der Heikden Transport B.V.» за 4500 євро стверджено самим рахунком-фактурою, протоколом про порушення митних правил, поясненнями інспектора митниці ОСОБА_2 , письмовими поясненнями інспектора митниці Бісюка О.В..
З пояснень інспектора митниці Бісюка О.В. вбачається, що він не пам`ятає, хто саме подав йому документи для митного оформлення вказаного транспортного засобу (а.с.69-70).
Інспектор митниці Хмілярук А.С. в суді першої інстанції пояснив, що він на прохання ОСОБА_4 провів огляд транспортного засобу марки «DAF». Коли він підійшов до вказаного автомобіля, то за його кермом нікого не було. На пасажирському місці перебував ОСОБА_1 , який на його прохання пред`явив документи на транспортний засіб з ціною 15 000 Євро. Хто подавав інспектору документи з ціною транспортного засобу у 4500 Євро, йому не відомо (а.с.65 зворот).
Отже, із вказаних пояснень працівників митниці вбачається, що саме ОСОБА_1 подав документи на автомобіль із ціною 15000 Євро, а хто подавав документи із зазначенням ціни 4500 Євро – їм не відомо. 
Стаття 483 МК України передбачає умисне вчинення фізичних дій, направлених на зміну зовнішнього вигляду предметів, внаслідок чого ускладнюється їх ідентифікація.
Системний аналіз приписів статей 7 та 458 МК України вказує, що порушення митних правил вчиняються не тільки за наявності вини особи, а й з певною протиправною метою.
Матеріалами справи не встановлено жодних доказів на підтвердження у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення дій, спрямованих на переміщення транспортного засобу з приховування від митного контролю.
Матеріалами даної справи стверджується, що на переміщуваний автомобіль особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, було подано усі необхідні документи.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом, а вчинення ОСОБА_1 дій, які відносяться до об`єктивної сторони складу порушення митних правил, не доведено.
Пояснення ОСОБА_5 про те, що він не підписував особисту митну декларацію із відомостями про вартість транспортного засобу у 4500 євро в ході проведення перевірки та під час додаткової перевірки, не спростовані, доказів того що саме він підписував митну декларацію митним органом не представлено.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що візуальний огляд підпису ОСОБА_1 в митній декларації із відомостями про вартість транспортного засобу у 4500 Євро в порівнянні з його підписами в протоколі про порушення митних правил, які виконані в один і той же день, дають підстави для обґрунтованого сумніву.
Доказів вчинення ОСОБА_1 дій спрямованих на переміщення транспортного засобу з приховуванням від митного контролю не здобуто митницею і під час додаткової перевірки, на яку направлялась дана справа судом першої інстанції.  
Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Аналогічна позиція міститься і в рішенні Європейського Суду з прав людини «Авшар проти Туреччини», в якому Суд встановив стандарт доказування «поза розумним сумнівом». Таке доказування передбачає співіснування досить вагомих, чітких та узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій факту, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумних сумнівом. 
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, зокрема в рішенні «Надточій проти України» вказано, що положення Митного кодексу безпосередньо поширюються на всіх громадян, які перетинають кордон та регулюють їх поведінку шляхом застосування стягнень (штраф та конфіскація), які є як покаранням, так і стримуванням від порушення. Таким чином, митні правопорушення, які розглядаються, мають ознаки притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні статті 6 Конвенції.
Отже, на переконання суду апеляційної інстанції, дослідивши усі докази в справі, суддя дійшов обґрунтованого висновку, що доказів вчинення саме ОСОБА_1 дій, спрямованих на переміщення автомобіля з приховуванням від митного контролю, митницею не зібрано і не доведено, а тому відсутні дані про вчинення останнім порушення митних правил.
А тому суддя згідно з п.1 ст.247 КУпАП обґрунтовано та вмотивовано закрив провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищенаведене, підстав для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу в.о. начальника Волинської митниці ДФС 
Туман Н.М. – залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 30 січня 2020 року щодо ОСОБА_1  – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду         В.П. Денісов