ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/30/20 пров. № А/857/3888/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                  Гудима Л.Я., Коваля Р.Й. 
за участі секретаря судового засідання:           Марцинковської О.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року (суддя – Сорока Ю.Ю., час ухвалення – 10:21 год., місце ухвалення – м.Луцьк, дата складання повного тексту – 20.02.2020 року), 
в адміністративній справі №140/30/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ», 
про стягнення коштів, 
встановив:
У січні 2020 року позивач ГУ ДПС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ», в якому просив стягнути до бюджету кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника в розмірі 26418217,30 грн.. 
Відповідач ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, вважає позов безпідставним. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в задоволенні адміністративного позову – відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 11.02.2020 року не погодився позивач ГУ ДПС у Львівській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду винесено з порушенням процесуальних норм права та неповним дослідженням доказів та обставин справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що відповідачем та судом першої інстанції не було дотримано вимог ч.ч.3-5 ст.164 КАС України, оскільки відзив та додаткові пояснення не надходили на адресу позивача навіть на час написання апеляційної скарги. Тому, судом першої інстанції не було дотримано процесуальних норм та не надано можливості та часу позивачу реалізувати своє право долучити до матеріалів справи додаткові пояснення та докази у справі. Також звертає увагу апелянт на те, що відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України, ГУ ДПС у Львівській області на адресу відповідача було надіслано податкову вимогу від 16.08.2019р. №244448-53, яка повернулася за закінченням терміну зберігання, а тому відповідно до ст.42 ПК України вважається врученою платнику податків у день зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. Конверт з податковою вимогою повернувся 03.10.2019р. за закінченням терміну зберігання, а тому датою вручення податкової вимоги слід вважати 03.10.2019р.. Крім цього, зазначає апелянт, що ним долучено до матеріалів справи копію конверту Укрпошти про направлення ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкової вимоги та скріншот сайту відстеження листа Укрпошти, якими підтверджено повернення поштового відправлення за закінченням терміну зберігання. Враховуючи наведене, позивач відповідно до вимог п.95.2 ст.95 ПК України звернувся з позовною заявою про стягнення коштів з відповідача. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 11.02.2020 року та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи та їх представників, які з`явились в засідання суду апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідач ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 27.07.2011р. зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку як платник податків (а.с. 5-9, 31-32). 
21.07.2016 року Личаківською ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області винесено відносно ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкові повідомлення-рішення: -№0000801408 про збільшення суми грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 6787040,64 грн. (з них 4524693,76 грн. податкове зобов`язання та 2262346,88 грн. штрафні (фінансові) санкції); -№0000791402 про збільшення суми грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 3299194,98 грн. (з них 2199463,32 грн. податкове зобов`язання та 1099731,66 грн. штрафні (фінансові) санкції); -№0000811402 про збільшення суми грошового зобов`язання з акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів на суму 11418022,04 грн. (з них 7612014,69 грн. податкове зобов`язання та 3806007,35 грн. штрафні (фінансові) санкції) (а.с. 13-15). 
Постановою Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №803/1144/16 скасовано постанову Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2016 року, та ухвалене нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» про скасування податкових повідомлень-рішень від 21.07.2016 року: №0000801408, №0000791402, №0000811402 (а.с. 21-30). 
16.08.2019 року позивачем ГУ ДПС у Львівській області винесено відповідачу ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» податкову вимогу форми «Ю» №244448-53 про необхідність сплати податкового боргу в загальному розмірі 11665021,17 грн. (а.с. 12). 
Зі змісту цієї податкової вимоги видно, що станом на 15.08.2019 року відповідач ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» мав податкову заборгованість на загальну суму 11665021,17 грн., яка включала: 7612013,01 грн. - основний платіж; 3806007,35 грн. - штрафні (фінансові) санкції; 247000,81 грн. - пеня). 
Відповідно до довідки ГУ ДПС у Львівській області від 29.11.2019 року №13761/10/58.09-11 станом на 26.11.2019 року відповідач ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» мав податковий борг з акцизного податку в сумі 26418217,30 грн., в тому числі 13971274,18 грн. - за основним платежем; 7168085,89 грн. - штрафні санкції; 5278857,23 грн. - пеня (а.с. 4). 

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача в судовому порядку податкового боргу в сумі 26418217,30 грн. за рахунок коштів у банках, з врахуванням наступного. 
Частиною другою  статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. 
Відповідно до пп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України, податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. 
Податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України). 
Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (п.95.1 ст.95 ПК України). 
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (п.95.2 ст.95 ПК України). 
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. 
Згідно із п.58.3 ст.58 ПК України, у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. 
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (п.42.2 ст.42 ПК України). 
З аналізу зазначених положень видно, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення відповідного податкового боргу. 
З матеріалів справи видно, що позивач ГУ ДПС у Львівській області 30.08.2019р. надіслав на адресу відповідача ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» рекомендований лист, який був повернений відправнику за закінченням терміну зберігання 03.10.2019р. (а.с. 12, 79). 
При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що на адресу ТОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» 30.08.2019 року позивачем була направлена саме податкова вимога №244448-53 від 16.08.2019р.. 
Такі відомості не зазначені, зокрема, і в повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення, яке додатково надане апелянтом (а.с. 104-107). 
Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази того, що податкова вимога №244448-53 від 16.08.2019 року була направлена та вручена ТзОВ «ВОГ РІТЕЙЛ» з дотриманням вимог статей 42, 59 ПК України. 
Також колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні та не надано апелянтом, доказів того, які саме заходи вживались контролюючим органом для з`ясування причин невручення Товариству податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка і т.д.) щодо вручення Товариству податкової вимоги, після повернення рекомендованого листа 03.10.2019 р. і до моменту звернення до суду з розглядуваною позовною заявою. 
Відносно доводів апелянта про те, що судом першої інстанції не було надано позивачу можливості та часу реалізувати своє право долучити до матеріалів справи додаткові пояснення та докази у справі, то на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доводів, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції, чи доказів, які б вказували на незаконність рішення суду першої інстанції. 
Долучені до апеляційної скарги копія конверту Укрпошти та скріншот сайту відстеження листа Укрпошти, також не спростовують висновків суду про недотримання ГУ ДПС у Львівській області порядку надіслання та вручення відповідачу податкової вимоги від 16.08.2019 року №244448-53. 
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було. 
Судом першої інстанції також вірно враховано висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 20.10.2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) про особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. 
Повноваження державних органів з перегляду власних рішень, включаючи випадки виявлення помилки, які не обмежено жодними часовими рамками, мають суттєвий негативний вплив на юридичну визначеність у сфері особистих прав і цивільних правовідносин, що шкодить принципу «належного урядування» та вимозі «законності», закріпленим у статті 1 Першого протоколу  до Конвенції. 
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 11.02.2020 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                 постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2020 року в адміністративній справі №140/30/20 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОГ РІТЕЙЛ» про стягнення коштів – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови складено 29.05.2020 року