П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  560/2926/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Граб Л.С.   

15 квітня 2020 року
м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Граб Л.С. 
суддів:  Іваненко Т.В.  Сторчака В. Ю. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року    у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про  визнання протиправним та скасування наказу, 

В С Т А Н О В И В :
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 01 серпня 2019 року №14 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення".
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року позов задоволено частково:
-визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 01 серпня 2019 року №14 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. 
У решті позовних вимог відмовлено.   
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що пунктами 4 та 5 розділу II "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису" затвердженої наказом МВС України за № 1026 від 18 грудня 2018 року встановлено обов`язок поліцейського користуватися портативним відеореєстратором з настанням таких подій як здійснення службових повноважень. 
Відсутність нагрудних відеоеєстраторів на форменному одязі ОСОБА_1 під час здійснення службових повноважень, підтверджується відеозаписом з мобільного телефона, який здійнювався ОСОБА_2 . 
Зокрема на відеозаписі "Подія 15062019 ОСОБА_2" година зйомки 00:34:; 02:50 проглядається поясна система для кріплення зброї у ОСОБА_1 на якій відсутні будь-які технічні засоби відеофіксування. 
Стосовно посилань ОСОБА_1 на те, що спілкування з ОСОБА_2 мало місце раніше ніж 15.06.2019, то відповідач розцінює їх як намагання уникнути відповідальності за вчинене. 
Також скаржник вважає такими, що не заслуговують на увагу як доказ по справі пояснення свідка ОСОБА_3 , оскільки  з відеозапису "Подія 15062019 ОСОБА_2", не вбачається присутності будь-яких інших осіб крім двох інспекторів поліції та ОСОБА_2 
05.03.2020 від позивача  через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Крім того, ОСОБА_1 просив розглядунти справу без його участі.
Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.  
У відповідності до вимог  ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За правилами п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 26 червня 2019 року на ім`я начальника управління патрульної поліції у Хмельницькій області надійшла доповідна записка інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції ОСОБА_6 про те, що під час розгляду скарги громадянина ОСОБА_2 виявлено можливе порушення службової дисципліни заступником командира роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 та інспектором роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_10, що полягало у нездійсненні безперервної відеофіксації під час виконання службових обов`язків при спілкуванні із гр. ОСОБА_2 , що мало місце 15 червня 2019 року.
В подальшому, на підставі наказу начальника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції "Про призначення та проведення службового розслідування" від 01 липня 2019 року № 50, комісією у складі голови - тимчасово виконуючого обов`язки начальника відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП сержанта поліції ОСОБА_12 та членів комісії: інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції ОСОБА_6 старшого інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_11 за вищевказаним фактом проведено службове розслідування. 
За результатами проведеного службового розслідування 03.07.2019 комісією складено висновок, який затверджено начальником управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом Олегом Роо.
Висновок службового розслідування слугував підставою для видачі 01.08.2019 начальником управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом Олегом Роо наказу №14 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення", яким до заступника командира роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Не погоджуючись з вищевказаним наказом, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для  визнання протиправним та скасування наказу начальника Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 01 серпня 2019 року №14 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" у частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани. 
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.
Статтею 3 Конституції України регламентовано, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У ч.ч.1 та 2 ст. 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію"                   № 580-VIII від 02.07.2015 (далі Закон № 580-VIII) та Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України № 2337-VІІІ від 15.03.2018 (далі- Дисциплінарний статут).
Так, Законом України "Про національну поліцію" визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.  
В свою чергу, Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.
Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Ч.1 ст.6 Закону України "Про національну поліцію" визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 цього Закону, під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.
Частиною 1 статті 8 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
За правилами частини 1 статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" упорядковано, що поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва. 
За приписами частини 1 статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Отже, законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.
В свою чергу, відповідно до ч. 2 ст.19 Закону №580-VIII підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
У статті 1 Дисциплінарного статуту дано визначення, що службова дисципліна- дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Згідно статті 22 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження;  догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.
У відповідності до ст.14 Дисциплінарного статуту  службове розслідування- це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії (ч.1 ст.15 Дисциплінарного статуту).
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку (ч.15 ст.15 Дисциплінарного статуту).
Згідно ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
За частинами 7 та 8 ст.19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Вказане дає підстави для висновку, що положеннями чинного законодавства чітко врегульовано правову основу для здійснення повноважень поліцейського, з урахуванням критеріїв та принципів, що дають змогу сумлінно виконувати свою роботу та дотримуватись певних правил та законодавства. При цьому, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, до нього, на підставі службового розслідування, проведеного з дотриманням процедури проведення, у разі наявності підстав, застосовується певний вид дисциплінарного стягнення, що обов`язково повинно відповідати характеру та значимості проступку, з дотриманням принципу пропорційності до вчиненого порушення та шкоди, завданої внаслідок здійснення такого проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі Порядок №893)
У пункті 1 Р.І Порядку №893 зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
П.1 Р.V Порядку №893 визначено, що проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Оформлення матеріалів службового розслідування регламентовано у розділі VI Порядку №893 відповідно до п.1,2 якого зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Таким чином, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Пунктом 4 Порядку № 893 упорядковано, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних»), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
Висновок службового розслідування підписують голова, заступник голови та члени дисциплінарної комісії.
У разі якщо за результатами службового розслідування в діях поліцейського встановлено склад дисциплінарного проступку, дисциплінарна комісія разом з висновком службового розслідування подає уповноваженому керівнику проект наказу про накладення на цього поліцейського дисциплінарного стягнення  (пункт 7 Р. VI Порядку №893).
Відповідно до п.1 Р.VII  Порядку №893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування.
З матеріалів справи слідує, що наказом начальника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта О.Роо від 01.08.2019 №14 "Про застосування до працівника управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції дисциплінарного стягнення" до капітана поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Вказаний наказ виданий на підставі висновків службового розслідування по факту можливого порушення службової дисципліни заступником командира роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 та інспектором роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_10, що виразилось у нездійсненні безперервної відеофіксації під час виконання службових обов`язків при спілкуванні із гр. ОСОБА_2 , що мало місце 15 червня 2019 року.
В свою чергу, підставою для проведення службового розслідування слугувала доповідна записка інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції ОСОБА_6 . 
Так, із дослідженого колегією суддів висновку службового розслідування  вбачається, що службовим розслідуванням зокрема встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що полягає у порушенні п.1,2 ч.1 ст.18 Закону України "Про національну поліцію", абз. 1, 2 статті 1 розділу II "Правил етичної поведінки поліцейських" затверджених наказом МВС України № 1179 від 09 листопада 2016 року, пункту 4 та 5 розділу II "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" затвердженої наказом МВС України за № 1026 від 18 грудня 2018 року, пункту 2 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", на підставі пункту 3 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. 
Зі змісту зазначеного  висновку слідує, що  26 червня 2019 року до начальника управління патрульної поліції у Хмельницькій області надійшла доповідна записка інспектора відділу моніторингу та аналітичного забезпечення УПП в Хмельницькій області ДПП капітана поліції ОСОБА_6, про те, що останнім під час розгляду скарги гр. ОСОБА_2 було виявлено можливе порушення службової дисципліни заступником командира роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 та інспектором роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_10 , що виразилось у нездійсненні безперервної відеофіксації під час виконання службових обов`язків при спілкуванні із гр. ОСОБА_2 , що мало місце 15 червня 2019 року.
В ході проведення службового розслідування комісією опитано ОСОБА_2 який зазначив, що 15 червня 2019 року із дружиною та малолітнім сином рухався на власному автомобілі по вул. Львівське шосе в напрямку м. Вінниці, де був зупинений екіпажем патрульної поліції, а саме-заступником командира роти № 2 батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 напроти зупинки громадського транспорту вул. Миколи Амосова. Зі слів ОСОБА_2 , капітан поліції ОСОБА_1 зі своїм напарником не повідомивши йому підставу зупинки та суть скоєного правопорушення, не зважаючи на неодноразові прохання повідомити підставу зупинки, вимагали документи нібито для розгляду справи та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення. Також, зі слів ОСОБА_2 , поліцейські відкрили двері його автомобіля та погрожували витягти останнього з автомобіля. Також, ОСОБА_2 повідомив, що він почав вести відеозапис вказаної події та з його слів був змушений підкоритись, на його думку, незаконній вимозі поліцейських.
На підтвердження своїх пояснень ОСОБА_2 надав матеріали відеозйомки, здійснені за допомогою мобільного телефону. 
Також комісією відібрано пояснення у позивача, який вказав що дійсно 15.06.2019 ніс службу спільно з інспектором ОСОБА_10 в складі екіпажу автопатруля, проте біля 15 години ним здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно іншого громадянина, а не ОСОБА_2 , що підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора  №00016. При цьому, ОСОБА_1 не заперечував факту спілкування з ОСОБА_2 який відбувся значно раніше 15.06.2019, точної дати не пам`ятає. Разом з цим, зауважив, що до сфери його функціональних обов`язків не входить забезпечення обліку відеоматеріалів, виконаних на службові реєстратори. Зазначив, що будь-яких протиправних дій відносно ОСОБА_2 не вчиняв.
Допитаний у якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що перебував на місці події під час спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , однак подія відбулася у травні, а не в червні, як зазначив ОСОБА_2 у своїй скарзі. 
Комісією здійснено перегляд відеозаписів з нагрудного відеореєстратора №00016 та  встановлено, що останній  під час несення 15.06.2019   ОСОБА_1 служби,  з 08 год.00 хв. по 21 год.00 хв. не вмикався. 
В ході проведення службового розслідування, комісією досліджено GPS - позиціонування екіпажу "Сапфір - 0152" відповідно до системи ІПНП 15 червня 2019 року в період часу з 14:00 до 16:00, та встановлено що з 15:21 до 15:27  екіпаж "Сапфір - 0152" перебував у м. Хмельницькому по Вінницькому Шоссе, 36 у напрямку м. Вінниця.
Водночас із наявного в матеріалах адміністративної справи відеозапису слідує, що   ОСОБА_1 здійснив зупинку іншого транспортного засобу, який рухався по смузі в протилежному напрямку у бік м. Хмельницького та спілкувався з іншим водієм саме 15 червня 2019 року о 15:34 год., що також підтверджується постановами про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ №1234192 від 15 червня 2019 року та серії ЕАВ №1234270 від 15 червня 2019 року. 
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини дають підстави для сумніву в тій частині, що спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_2 відбулось саме 15 червня 2019 року, оскільки з часу який вказано в матеріалах службового розслідування (спілкування ОСОБА_1 із ОСОБА_2 ) до моменту зупинки іншого автомобіля, на водія якого було складено адміністративні матеріали, минуло лише 7 хвилин, що на переконання суду є надто малим проміжком часу для того, щоб екіпаж "Сапфір - 0152" провів патрулювання до крайньої точки у напрямку м. Вінниця та повернувся у зустрічному напрямку до м. Хмельницького, де в подальшому ОСОБА_1 здійснив зупинку іншого автомобіля та склав адміністративні матеріали уже на іншого водія.
Однак, комісією під час проведення службового розслідування не надано оцінки вищезазначеним обставинам, висновок останньої грунтується виключно на відомостях відеозапису, наданого ОСОБА_2 .
Між тим, колегією суддів під час апеляційного розгляду справи досліджено матеріали відеозапису  (назва файлу "Подія 15062019 ОСОБА_2"), надані до службового розслідування ОСОБА_2 . На вказаному відео відображено факт розмови ОСОБА_1 з іншою особою, яка знаходиться в автомобілі, останньою пред`явлено позивачу документи та висловлено вимогу пояснити причину зупинки. При цьому, з відеозапису неможливо встановити, ні місце, ні дату здійснення відеозйомки, ні належність реєстраційного документа на автомобіль ОСОБА_2 , ні особу яка її здійснює.
Слід зазначити, що на відеозаписі дійсно відсутній свідок ОСОБА_3 , однак колегія суддів вважає, що зазначений відеозапис не може бути беззаперечним доказом відсутності вказаної особи, оскільки відеозйомка охоплює досить малу ділянку зафіксованої події.  
Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, із інформації зафіксованої на відеозаписі,  неможливо з достовірністю встановити наявність або відсутність нагрудного реєстратора на поясній системі для кріплення зброї ОСОБА_1 .
Вказане, на переконання колегії суддів, свідчить  про поверховість проведення службового розслідування  відносно ОСОБА_1 .
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на  наступне.
Як зазначено у висновку службового розслідування від 30.07.2019,  комісією встановлено, що ОСОБА_1 зокрема порушено п. 4 та 5 розділу II "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису" затвердженої наказом МВС України за № 1026 від 18 грудня 2018 року.
Відповідно до п.4 розділу II Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейськими портативний відеореєстратор закріплюється на його форменому одязі на грудях (ближче до плечового суглоба) так, щоб не створювати перешкод діям поліцейського. У випадках, пов`язаних з необхідністю якісної фіксації подій, поліцейські можуть тримати портативний відеореєстратор у руках. Дозволяється закріплення портативного відеореєстратора на екіпіруванні (шоломі) або зброї, якщо їх конструкцією передбачені відповідні кріплення.
Пунктом 5 розділу II Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.
В той же час, ч.1 ст.40 Закону України "Про національну поліцію" регламентовано, що  поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Аналіз сукупності вищевказаних правових норм свідчить про те, що поліцейський при виконанні своїх службових повноважень наділений правом, а не обов`язком закріплювати на форменому одязі автоматичну фото- і відеотехніку, в тому числі відеореєстратори. І лише у разі   використання вказаної відоетехніки, останній повинен дотримуватися вимог Інструкції № 1026, якою визначено порядок їх використання. 
Отже, якщо комісією під час проведення службового розслідування встановлено, що під час спілкування з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не використовував відеореєстратора то і відсутні підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання  пункту 4 та 5 розділу II "Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису".
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що службове розслідування проведено відповідачем без повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку, без встановлення причин і умов його вчинення, вини та ступеня тяжкості дисциплінарного проступку.
Обраний за наслідками проведення службового розслідування вид дисциплінарного стягнення на переконання колегії суддів є передчасним та не відповідає значимості вчиненого позивачем проступку та, як наслідок, оскаржуваний наказ є протиправним та такими, що підлягає скасуванню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 205, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд 

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Граб Л.С.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Іваненко Т.В.    Сторчак В. Ю.