Постанова
Іменем  України             
 
13 травня 2020 року
м. Київ
 
справа № 659/879/17
 
провадження № 61-42750 св 18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,                Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
представник позивача - ОСОБА_2 ,
відповідач - Верхньосірогозька сільська рада Нижньосірогозького району Херсонської області, 
треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, Нижньосірогозька районна державна адміністрація Херсонської області,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області від 12 лютого 2018 року у складі судді Панкєєва В. М. та постанову апеляційного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року у складі колегії суддів: Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А., Приходько Л. А., 
ВСТАНОВИВ:
1.                 Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верхньосірогозької сільської ради Нижньосірогозького району Херсонської області, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, Нижньосірогозька районна державна адміністрація Херсонської області, про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом.
Позовна заява мотивована тим, що 14 травня 1983 року між ним та            ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1                     ОСОБА_3 померла
За життя його дружина у період з 1995 року по 2000 рік була членом колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна (далі -             КСП імені Леніна) у с. Верхні Сірогози Нижньосірогозького району Херсонської області, де працювала на різних роботах. 
При проведенні розпаювання земель КСП імені Леніна, на підставі розпорядження голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 20 грудня 1996 року № 447, його дружина отримала право на земельну частку (пай), площею 6,03 га, що підтверджується сертифікатом від 09 січня 1997 року серії ХС № 0164147 на право на земельну частку (пай), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів. Зазначений сертифікат дружина за життя не отримала. 
Розпорядженням голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 06 травня 1998 року № 138 було внесено зміни                       у вищевказане розпорядження від 20 грудня 1996 року № 447, а саме замість розміру земельної частки (паю), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів, затверджено - 6,97 умовних кадастрових гектарів, визнано недійсними             усі первинні сертифікати, у тому числі виданий на ім`я його дружини.  
На підставі розпорядження районної державної адміністрації від 06 травня 1998 року № 138 були виготовлені нові сертифікати на право на земельну частку (пай) відповідно до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) з земель КСП імені Леніна. З невідомих йому причин новий сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів, на ім`я дружини - ОСОБА_3 - не виготовлявся, останній не передавався, хоча її прізвище з вищевказаних списків осіб, які мають право на земельну частку (пай), не вилучалося. Крім того, відсутня інформація щодо видачі дружині сертифікату на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів, у Книзі реєстрації виданих сертифікатів на право на земельну частку (пай), відповідний запис до неї не вносився. 
Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України він прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом із нею на час відкриття спадщини, тому за ним слід визнати право у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів.
З урахуванням викладеного  ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право                  у порядку спадкування за законом на земельну частку (пай), площею                    6,97 умовних кадастрових гектарів, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Нижньосірогозького районного суду Херсонської області                  від 12 лютого 2018 року у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні докази                                на підтвердження того, що асоціація імені Леніна, у списках якої під № 133 включено ОСОБА_3, є правонаступником КСП імені Леніна.
Спадкодавець позивача - ОСОБА_3 - за життя добровільно,                                з невстановлених причин проявила бездіяльність, яка виникла у зв`язку                      з виключенням її зі списку членів КСП імені Леніна та позбавлення сертифікату на право на земельну частку (пай). Спір щодо права на земельну частку (пай), площею 6,93 умовних кадастрових гектарів, у КСП ім. Леніна ОСОБА_3 не вирішено. Таким чином, на момент смерті, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 сертифікат на право на земельну частку (пай),                    в якості спадщини не залишила.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою апеляційного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що спадкодавець позивача - ОСОБА_3 - за життя ніяких дій, направлених на вирішення спору щодо свого права на земельну частку (пай) із земель КСП імені Леніна та отримання підтверджуючого документу - сертифікату на своє ім`я, не вчиняла. Позивачем не підтверджено, з яких саме підстав було скасовано сертифікат від 09 січня 1997 року серії ХС № 0164147 на право на земельну частку (пай), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів, виданий на ім`я ОСОБА_3 .
Таким чином, позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що на час відкриття спадщини його спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), унаслідок чого відсутні правові підстави для визнання за ним права у порядку спадкування за законом на неї.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду                         від 31 серпня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 659/879/17 з Нижньосірогозького районного суду Херсонської області. 
У жовтні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями                 від 13 квітня 2020 року справу передано судді доповідачеві - ОСОБА_5 . 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року справу за зазначеним позовом призначено до розгляду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що спадкодавець позивача -                 ОСОБА_3 - за життя мала права на земельну частку (пай), площею                  6,03 умовних кадастрових гектарів,отримала сертифікат від 09 січня 1997 року серії ХС № 0164147, проте після збільшення земельних часток (паю) на підставі розпорядження голови Нижньосірогозької районної державної адміністраціїХерсонської області від 06 травня 1998 року № 138, у тому числі було скасовано вищевказаний сертифікат й видавались нові з більшим розміром частки. З невідомих підстав повторно сертифікат на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів, на ім`я ОСОБА_3 не видавався, хоча остання жодним розпорядчим документом, чи списком не позбавлялась права на отримання земельної частки (паю). Вищевказані обставини визнані відповідачем. Позивач вважає, що успадкував за законом після смерті дружини право на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів, у КСП імені Леніна. 19 грудня 1993 року рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна було здійснено реорганізацію колгоспу імені Леніна в асоціацію пайщиків КСП імені Леніна, тобто асоціація імені Леніна є правонаступником КСП імені Леніна. 
У жовтні 2018 року Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області подало пояснення на касаційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними і обґрунтованими, доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують. Спадкодавець позивача до списку, доданого до державного акту на право колективної власності на землю, виданого КСП імені Леніна, включена не була, оскільки не була членом вказаного колективного сільськогосподарського підприємства. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
14 травня 1983 року між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6).
06 січня 1994 року КСП імені Леніна Нижньосірогозького району Херсонської області видано державний акт на право колективної власності на землю            серії ХС № 2, загальною площею 5772,6 га, для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 16 сесія ХХІ скликання Верхньосірогозької сільської ради народних депутатів Херсонської області           від 04 червня 1993 року (а.с. 10-11). 
Згідно з трудовою книжкою 14 серпня 1995 року ОСОБА_3 була прийнята на роботу у члени асоціації імені Леніна на підставі наказу                            від 08 вересня 1995 року № 13. 
29 квітня 2000 року ОСОБА_3 за порушення трудової дисципліни (прогули) звільнена (а.с. 9).
Розпорядженням голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 20 грудня 1996 року № 447 затверджено розмір земельної частки (паю), обрахованої відділом земельних ресурсів на підставі методичних вказівок щодо паювання земель, переданих у колективну власність, у тому числі КСП імені Леніна у розмірі 6,03 умовних кадастрових гектарів.  
09 січня 1997 року на підставі розпорядження голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 20 грудня 1996 року № 447 ОСОБА_3 видано сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів, у КСП імені Леніна. 
Розпорядженням голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 06 травня 1998 року № 138 було внесено зміни                       у вищевказане розпорядження від 20 грудня 1996 року № 447, а саме замість розміру земельної частки (паю), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів, затверджено - 6,97 умовних кадастрових гектарів, та визнано недійсними             усі первинні сертифікати, у тому числі виданий на ім`я ОСОБА_3 .   
Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження                       у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - підлягає частковому задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають. 
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Згідно з пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року                  № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Відповідно до статей 22, 23 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України.
Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня                  2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).
Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми            ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України                      від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право                        на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розділ X «Перехідні положення» ЗК України).
Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.
Суди у порушення вищевказаних положень закону, зазначаючи про те, що відсутні докази на підтвердження того, що асоціація імені Леніна є правонаступником КСП імені Леніна, належним чином не дослідили доводи позивача про те, що рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу імені Леніна від 19 грудня 1993 року було здійснено реорганізацію колгоспу імені Леніна в асоціацію пайщиків КСП імені Леніна, з передачею усієї землі колективному сільськогосподарському підприємству.
Крім того, відповідач - Верхньосірогозька сільська рада Нижньосірогозького району Херсонської області, третя особа - Нижньосірогозька районна державна адміністрація Херсонської області, позов у районному суді визнали, пояснивши, що спадкодавець позивача - ОСОБА_3 була членом               КСП імені Леніна, на її ім`я був виписаний сертифікат на право власності                 на земельну частку (пай), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів, який розпорядженням районної державної адміністрації від 06 травня 1998 року              № 138 було знищено. Відсутні документи про виключення ОСОБА_3                 зі списків осіб, які мали право на земельну частку (пай), з невідомих причин новий сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я останньої                  не виготовлено. Проте таким доводам суди не дали оцінки. 
Суди у порушення зазначених вище положень закону фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору, не встановили,                     не звернули уваги на те, що на час передачі у 1994 році земель колгоспу імені Леніна у колективну власність КСП імені Леніна спадкодавець позивача - ОСОБА_3 - була включена у список членів асоціації іменні Леніна починаючи з 1995 року під номером 133 (а.с. 12-14). Списки, що додаються до державного акту на право колективної власності на землю КСП імені Леніна, затверджені розпорядженням голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 20 грудня 1996 року № 447.
Дружина позивача - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на момент передачі КСП імені Леніна державного акту про право колективної власності на землю, а саме 06 січня 1994 року, була жива, з 1995 року працювала та була членом асоціації КСП імені Леніна.
Судом установлено, що спадкодавець позивача - ОСОБА_3 - за життя мала права на земельну частку (пай), площею 6,03 умовних кадастрових гектарів,що підтверджується сертифікатом від 09 січня 1997 року серії                  ХС № 0164147, проте після збільшення земельних часток (паю) на підставі розпорядження голови Нижньосірогозької районної державної адміністрації Херсонської області від 06 травня 1998 року № 138, у тому числі було скасовано вищевказаний сертифікат й видавались нові з більшим розміром частки. З невідомих підстав повторно сертифікат на земельну частку (пай), площею 6,97 умовних кадастрових гектарів, на ім`я ОСОБА_3 не видавався, хоча остання розпорядчими документами, чи списком не позбавлялась права на отримання земельної частки (паю). Вищевказані обставини визнані відповідачем. 
Отже, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд. 
Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справина новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.
 
Рішення Нижньосірогозького районного суду Херсонської області                           від 12 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 18 липня 2018 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова 
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець
 
                                                                                                            Ю. В. Черняк