ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/379/20 Справа № 204/26/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Юшков М. М. Суддя у 2-й інстанції - Іванова А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 червня 2020 року                                                                м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Іванова А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 березня 2020 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, -         
ВСТАНОВИВ:
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.
Судом першої інстанції встановлено, що 15 грудня 2020 року о 11.10 годин, у м.Дніпрі, по вул. Робоча, в районі е/о № 281, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «TOYOTA RAV4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконався в безпеці маневру та допустив зіткнення з автомобілем «VW Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який продовжив неконтрольований рух та здійснив зіткнення з автомобілем «MERCEDES BENZ», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пошкоджено транспортні засоби, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.16.6, 10.1 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт зазначає, що суд мав критично поставитися до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки формулювання суті правопорушення в ньому не є чітким і конкретним, без врахування всіх обставин ДТП та дій інших учасників дорожнього руху, місце зіткнення учасників ДТП в схемі не зазначено, спосіб вчинення правопорушення, а також мотиви і форма вини в протоколі не зазначено.
Вказує, що суд мав критично поставитись до показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки їх не зазначено у протоколі, доказів того, що вони дійсно рухались в момент ДТП немає, крім того, судом першої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, які були учасниками ДТП, а також працівників патрульної поліції, тим самим не надавши змогу всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи.
Також зазначає, що оцінка дій водія ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на відповідність вимог ПДР потребували спеціальних знань в області автотехніки, а тому призначення експертизи було обов`язковим, однак суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у її призначенні.
Також вказує, що згідно фотокарток ДТП вбачається, що передня частина VW PASSAT була вщент зруйнована, а тому покази свідків про рух автомобіля останнього зі швидкістю 50 км/год. не відповідають дійсності, крім того присутність свідків жодним доказом не підтверджена.
Наголошує, що погодні умови були поганими та автомобіль VW PASSAT рухався з перевищенням швидкості, при цьому не увімкнувши габаритні ліхтарі, а тому саме водій даного автомобіля порушив п. 12.4 ПДР.
Судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про витребування камер відеоспостереження міста Дніпра та інформації про роботу світлофорів на даному перехресті.
Також вказує, що суд першої інстанції не врахував, що висновки співробітників поліції про можливість дану транспортну пригоду кваліфікувати за ст. 286 КК України, зроблені без врахування довідки з КНП “Міська клінічна лікарня № 16” ДМР, згідно якої у ОСОБА_4 діагностовано закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку.
Потерпілий ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення слухання справи не надійшло.
У судові засідання, призначені на 24.03.2020 року, 03.04.2020 року, 28.04.2020 року, 12.05.2020 року, 26.05.2020 року, 09.06.2020 року, 23.06.2020 року ОСОБА_1 та його захисник Старенко І.І. не з`являлись, кожен раз надаючи клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на всій території України установлено карантин через спалах коронавірусу COVID-19.
Як вбачається з письмових клопотаннь захисника Старенка І.І., останній просив перенести розгляд справи, посилаючись на те, що з 12.03.2020 року в Україні запроваджено карантин через спалах у світі коронавірусу COVID-19. Також у своєму клопотанні посилається на те, що Рада суддів України звернулась до громадян, які є учасниками судових процесів з проханням утриматися від участі у судових засіданнях, якщо слухання не передбачають обов`язкової присутності учасників сторін, а також утриматися від відвідин суду, якщо у них є ознаки будь-якого вірусного захворювання (заява Голови Ради суддів України щодо карантинних заходів від 11.03.2020 року).
За правилами статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення справи.
Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Крім того, враховуючи принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, безпідставне умисне затягування правопорушником справи, нівелює завдання КУпАП, якими є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Стаття 268 КУпАП не містить заборони розглядати справу про адміністративне правопорушення за статтею 124 КУпАП без обов`язкової присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, ОСОБА_1 та його захисник Старенко І.І. не надали доказів того, що вони відповідно до п.п. 4, 5 постанови КМУ від 11 березня 2020 р. № 211 зі змінами, затвердженими постановою КМУ від 02 квітня 2020 року №255 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» є особами, які потребують обов`язкової самоізоляції або обов`язкової госпіталізації до обсерваторів.
Водночас, 17 березня Рада суддів України затвердила встановлення особливого режиму роботи суддів всіх інстанцій. Введені заходи для убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, однак робота судів не зупинена.
З огляду на те, що ОСОБА_1 та його захисник Старенко І.І. були обізнані про час та місце розгляду справи, неодноразово у судові засідання не з`являлися та не вживали заходів для явки до суду, не надавали підтверджуючих документів поважності причини неявки у судове засідання, суд вважає, що поведінка ОСОБА_1 та його захисника Старенка І.І. свідчить про свідоме затягування розгляду справи.
За таких обставин, вважаю за можливе розглянути справу у відсутності особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Старенка І.І., потерпілого ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_8 В.В.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення та іншими документами.
Згідно статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим.
Факт скоєння адміністративного правопорушення та винність  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 230159 від 19.12.2019 року (а.с. 1), рапортом співробітників поліції (а.с. 2); протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 6-11); схемою місця ДТП (а.с. 12), фототаблицею ДТП (а.с. 13-17), письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_2 та особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 18); поясненнями свідків, які були надані в судовому засіданні, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_9 порушив п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, в результаті чого сталося зіткнення транспортних засобів.
Що стосується доводів апелянта про те, що суд мав критично поставитися до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки формулювання суті правопорушення в ньому не є чітким і конкретним, без врахування всіх обставин ДТП та дій інших учасників дорожнього руху, місце зіткнення учасників ДТП в схемі не зазначено, спосіб вчинення правопорушення, а також мотиви і форма вини в протоколі не зазначено, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
Так, у п. 52 рішення ЄСПЛ від 05.02.2008 року «Романаускас проти Литви» судом констатовано, що національний суд повинен переконатися, що провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів, було справедливим.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП.
Відповідно до ч. 2 п. 12 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом скористався, надав пояснення, протокол підписав. При цьому заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ст. 124 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, не заявляв.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ст.ст. 251, 254, 255, 256 КУпАП дотримано.
Викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги інші доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду судом першої інстанції та в постанові суду надано їм належну оцінку та зазначено причини прийняття одних пояснень та відхилення інших, також роз`яснено й мотиви з яких суд першої інстанції відмовив ОСОБА_1 у задоволенні клопотань про виклик свідків, призначення судово-медичної та автотехнічної експертизи, витребування доказів.
З даними висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд та вважає їх законними та обґрунтованими.
Таким чином, місцевий суд, належним чином встановив всі обставини, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП підлягають застосуванню під час розгляду справи про адміністративне правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно  ОСОБА_1  місцевий суд ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, а тому суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
               П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  – залишити без задоволення. 
Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 березня 2020 року відносно  ОСОБА_1  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя:                   А.П. Іванова