Єдиний унікальний номер 243/12968/19 
Номер провадження 22-ц/804/1133/20        

ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И

28 квітня 2020 року                                                                 м. Бахмут 

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,
суддів Азевича В.Б., Халаджи О.В., 
за участю секретаря Кіпрік Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу №219/2326/19 за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2020 року (суддя Сидоренко І.О., повний текст рішення складений 15 січня 2020 року),

в с т а н о в и в :

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з недоотриманої пенсії, яка нараховувалась до дня смерті і зберігається у Слов`янському ОУПФУ. Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16 серпня 2019 року до складу спадщини входить недоотримана пенсія померлої особи, яка складає 161527,36 грн. 06 вересня 2019 року він йому були виплачені кошти, але в іншому розмірі ніж та, що була зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом, а саме у сумі 149379,42 грн. Різниця суми недоотриманої пенсії, яка повинна бути виплачена відповідачем становить 12147,94 грн. Крім того, йому не була виплачена недоотримана пенсія померлої особи за період з 01 лютого 2015 року по 19 серпня 2016 року у сумі 85279,78 грн., а загалом не виплачено суму в розмірі 97427,72 грн. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2020 року позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про стягнення недоотриманої пенсії задоволено частково.
Стягнуто зі Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 12147,94 грн., судовий збір у розмірі 121,49 грн., витрати на правову допомогу в сумі 230,70 грн.,  всього 12500,13 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні недоотриманої пенсії за період з 01 лютого 2015 по 19 серпня 2016 у сумі 85279,78 грн. та ухвалити нове судове рішення в цій частині.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про застосування на виниклі правовідносини норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії, не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Відповідачем Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому вони просять залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав того, що позивачу було вірно зменшено та виплачено недоотриману пенсію у сумі 149379,42грн., на підставі ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення повідомлення на офіційній веб-сторінці Донецького апеляційного суду.
Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Таким вимогам судове рішення відповідає.
Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 березня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьку Донецької області.
У відповідності до витягу про реєстрації в Спадковому реєстрі № 57239835, виданого 16 серпня 2019 року, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 державним нотаріусом Першої горлівської державної нотаріальної контори 30 травня 2019 року заведено спадкову справу № 64255932.
16 серпня 2019 року державним нотаріусом Першої горлівської державної нотаріальної контори Фоменко О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем ОСОБА_3 , 1944 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає в АДРЕСА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з недоотриманої пенсії, яка зберігається у Слов`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та належить померлому на підставі довідки № 15661/04 від 25 червня 2019 року в сумі 161527,36 грн.
Згідно листа Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №27142/04 від 28 жовтня 2019 року, що по пенсійній справі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був зареєстрований як переселенець за адресою: АДРЕСА_2 , невиплачена пенсія за життя за період з 01 лютого 2015 року по 28 лютого 2019 року складала 234659,20 грн. Заява про виплату недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_3 надана до управління 21 серпня 2019 року. Дата видачі разового доручення 02 вересня 2019 року, сума разового доручення становить 149379,42 грн. за період з 20 серпня 2016 року по 28 лютого 2019 року, сума невиплаченої пенсії за терміном позовної давності за життя за період з 01 лютого 2015 року по 19 серпня 2016 року складала 85279,78 грн. Сума недоотриманої пенсії в сумі 149379,42 грн. виплачена позивачу на підставі разового доручення.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Апеляційний суд погоджується з правильністю такого висновку, виходячи з наступного.
Статтею 31 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності – входять до складу спадщини.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.
За статтею 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується – по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Відповідно до частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.
Згідно із пп. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця. 
Зі свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що позивач є спадкоємцем щодо спадщини померлого у вигляді недоотриманої пенсії в сумі 161527,36 грн.
З матеріалів справи убачається, що позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала ОСОБА_3 , в сумі 149379,42 грн. 
Оскільки Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області позивачу частково виплачено недоотриману пенсію, яка належала померлому ОСОБА_3 , то сума недоотриманої пенсії в розмірі 12147,94 грн. обґрунтовано судом першої інстанції стягнута на користь позивача.
При цьому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, позивач, який є спадкоємцем на суму недоотриманої пенсії 161527,36 грн., не навів жодних обставин та не надав будь-яких доказів, які б свідчили, що батько позивача не отримав пенсію за період, що перевищує три роки, а саме за період з 01 лютого 2015 по 19 серпня 2016 року у сумі 85279,78 грн., не з власної вини, що свідчить про наявність підстав, зазначених у статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу, дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено статтею 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, які не спростовують висновки суду та не дають підстав вважати, що при розгляді позову судом допущено порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.
При цьому судом враховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразова відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Руїз Торія проти Іспанії). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанції просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. 
Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильність висновку суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.
Суд першої інстанції повно та всебічно перевірив обставини справи, дав їм належну оцінку та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги не має, доводи апеляційної скарги необґрунтовані і не спростовують висновків суду.
Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 14 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 квітня 2020 року.

Судді                                                                                       І.В. Кішкіна

                                                                                                 В.Б. Азевич 

                                                                                                 О.В. Халаджи