ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 596/1863/19	Головуючий у 1-й інстанції Лисюк О.І. 	
Провадження № 22-ц/817/240/20 	Доповідач - Щавурська Н.Б.	
Категорія - 331060000 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2020 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Щавурська Н.Б. 
суддів -  Костів О. З., Сташків Б. І., 
секретаря - Сович Н.А. 

розглянувши у відкритому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2019 року, постановне суддею Лисюк І.О., у цивільній справі № 596/1863/19 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Комунальна архівна установа Гусятинський районний трудовий архів про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,

ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що в зв`язку з досягненням пенсійного віку ним зібрано необхідні документи для оформлення пенсії. Однак, в архівних довідках про трудовий стаж №№ 1685, 1688 від 12.11.2018 року та в архівних виписках №№ 1686, 1689 від 12.11.2018 року, в архівній довідці про заробітну плату № 1687 від 12.11.2018 року, архівній довідці № 1685 від 01.07.2019 року не вказано його по батькові « ОСОБА_2 ». Тому, просив встановити факт належності йому вищеперелічених правовстановлюючих документів, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради, в яких містяться відомості про роботу та заробітну плату « ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .»
Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2019 року позов задоволено. Встановлено факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючих документів, а саме: архівних довідок про трудовий стаж № 1685 та № 1688 від 12.11.2018 року, архівних виписок № 1686 та № 1689 від 12.11.2018 року, архівної довідки про заробітну плату №1687 від 12.11.2018 року, архівної довідки № 1685 від 01.07.2019 року, виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради, в яких містяться відомості про роботу та заробітну плату « ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 .»
В апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного Фонду України в Тернопільській області просить скасувати рішення суду, вважаючи його прийнятим у зв`язку з невірним застосуванням норм матеріального і процесуального права та постановити нове, яким відмовити у задоволенні заяви.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що архівні довідки не є правовстановлюючими документами, таким документом є трудова книжка, як основний документ про трудову діяльність працівника.
Зазначає, за відсутності відмови заінтересованої особи, яка отримала від заявника документи, що підтверджують факт його стажу роботи, бездіяльність такої особи може бути оскаржена до адміністративного суду, до повноважень якого належить перевірка законності й обґрунтованості бездіяльність чи дії (відмова) заінтересованої особи та оцінка наданих їй заявником документів, як доказів його роботи на вказаних підприємствах.
З урахуванням того, що встановлення факту необхідне ОСОБА_1 для призначення пенсії, то таке пов`язане з вирішенням спору про право заявника на пенсію.
Відзив від інших учасників справи на апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Тернопільській області до суду апеляційної інстанції не надходив.
Представник ГУ ПФУ в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі зазначивши, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.
Від завідувача Гусятинського районного трудового архіву Г.О. Ковальської надійшла заява про розгляд даної справи без участі представника Гусятинського районного трудового архіву.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі у зв`язку з оголошеним карантином.
У відповідності до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що згідно копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , копії РНОКПП НОМЕР_2 заявника вказано як « ОСОБА_1 » (а.с. 4-6).
У виданих Гусятинським трудовим архівом Гусятинської районної ради на вимогу заявника архівних довідках про трудовий стаж №№ 1685, 1688 від 12.11.2018 року, в архівних виписках №№ 1686, 1689 від 12.11.2018 року, в архівній довідці про заробітну плату № 1687 від 12.11.2018 року та архівній довідці № 1685 від 01.07.2019 року містяться відомості про роботу та заробітну плату “ ОСОБА_1 ”, “ ОСОБА_1 ”, “ ОСОБА_1 ” (а.с. 8-16).
У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. 
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Як роз`яснив Верховний Суд України в п. 1 своєї постанови «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
З роз`яснень, викладених у п. 12 вищезазначеної Постанови вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.
Крім того, в пунктах 2, 3 цієї ж постанови Пленуму судам роз`яснено, що при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.
Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.
У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із підтвердження в судовому засіданні факту належності ОСОБА_1 зазначених правовстановлюючих документів, необхідних для призначення пенсії.
Колегія суддів не може погодитися з висновком Гусятинського районного суду, як таким, що зроблений без урахування вимог закону, що регулюють спірні правовідносини.
Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте, не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.
Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).
Пунктами 4.1 та 4.3 розділу ІV Порядку № 22-1 визначено, що орган, який призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший на підставі звернення особи з відповідною заявою.
Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 розділу ІV), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до ПФУ.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами ПФУ.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. 
У судовому порядку відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. 
ПФУ (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Якщо вирішення спору має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства, то згідно з вимогами ч. 1 ст. 377, п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України провадження у цивільній справі підлягає закриттю.
Якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду.
У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито.
У справі, яка розглядається, вирішення спору із суб`єктом владних повноважень щодо права на отримання пенсії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України має розглядатися в позовному провадженні за правилами адміністративного судочинства.
Враховуючи наведене, провадження у даній справі підлягає закриттю на підставі вимог ч. 1 ст. 377, п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України, як помилково відкрите судом першої інстанції, оскільки заявлене питання не може бути встановлено у порядку, визначеному ЦПК України для розгляду справ в окремому провадженні. Зокрема, заявлене питання може бути вирішено шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України, а у разі відмови, дії останнього можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому КАС України.
Суд першої інстанції вищевказаних положень законів не врахував, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , з якою він звернувся в порядку окремого провадження.
Разом з тим, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Тернопільській області колегія суддів вважає обґрунтованими.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
Згідно вимог ч. 1 ч. 377 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині є підстави, передбачені статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (ст. 256 ч. 1 ЦПК України).
Якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.
Керуючись ст.ст. 35 ч.ч. 1, 3; 255 ч. 1 п. 1; 256 ч. 1; 259 ч.ч.1, 2, 6, 8; 372 ч. 2; 374 ч. 1 п. 4; 377 ч. 1; 381 ч.ч. 1, 3; 382 ч.ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області — задовольнити.
Рішення Гусятинського районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2019 року — скасувати, провадження у справі закрити.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даного питання віднесено до органів Пенсійного фонду України, в разі незгоди з рішенням якого він може звернутися з позовом у порядку адміністративного судочинства.
Судові витрати покласти на сторони в межах, ними понесених.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Дата складання повного судового рішення 30 березня 2020 року.

Головуючий 
Судді