Справа  №367/8779/19                               Головуючий в суді І інстанції - Шестопалова Я.В.
Провадження  №33/824/1488/2020                                                      Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.2 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
18 травня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2019 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2019 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , -
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 20400 грн. 00 коп. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 02.11.2019 року о 21 годині 45 хвилин в смт. Ворзель по вул. Яблунській, 6 він керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.130 КУпАП.
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, у яких він просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2019 року, скасувати її та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що із постановою суду першої інстанції він не згоден, а зміст протоколу про адміністративне правопорушення вважає сфальсифікованим, оскільки він не перебував у стані наркотичного сп`яніння. Звертає також увагу, що відеофіксація проводилась працівниками поліції вибірково, оскільки на ній зафіксовано лише події, які є доказом правомірності дій працівників поліції. Враховуючи таку поведінку працівників поліції та грубі порушення його прав, він відмовився відразу проїхати до лікарні пройти огляд у лікаря-нарколога, і тому після складання протоколу, для підтвердження того факту, що він був дійсно тверезий за кермом, він самостійно поїхав для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Але судом першої інстанції дані результати дослідження взагалі не були враховані та досліджені. Суддя в односторонньому порядку дослідила при розгляді справи та взяла до уваги тільки докази, які були надані працівниками поліції. Також судом першої інстанції було порушено вимоги ст.33 КУпАП, оскільки при накладенні адміністративного стягнення не враховано, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі та має на утриманні дитину-інваліда, він є єдиним годувальником родини. Автомобіль використовується ним для перевезення дружини та дитини, а також в інших цілях. Оскажувану постанову він отримали лише 20.11.2019 року, а оскільки в період з 25 по 29.11.2019 року перебував на лікарняному, то був позбавлений можливості вчасно звернутися з апеляційною скаргою. 
 
Заслухавши доповідь судді, думку ОСОБА_1 на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 отримав оскаржуване рішення 19.11.2019 року. Однак з 25.11.2019 року по 29.11.2019 року перебував на лікарняному, що позбавило його можливості вчасно звернутися з апеляційною скаргою. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19.11.2019 року.
 
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 ЄСПЛ постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу на швидкість реакції, або в разі незгоди з його результатами, огляд проводиться в закладі охорони здоров`я.
Аналогічні положення щодо огляду громадян на стан сп`яніння містить «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858.
Із матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків.
Відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23.12.2005, судам слід ураховувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
У суді першої інстанції ОСОБА_1 пояснив, що не згодний з протоколом про адміністративне правопорушення. 02.11.2019 року приблизно о 21 годині 00 хвилин до нього зателефонувала сестра і повідомила, що в неї захворіла дитина і просила приїхати, щоб відвезти їх до лікарні. Повідомив, що він вибіг з дому, навіть не взявши з собою документи і поїхав до сестри в смт. Ворзель. Його зупинили працівники поліції і повідомили, що він перебуває в стані наркотичного сп`яніння та запропонували проїхати до лікарні пройти огляд у лікаря-нарколога. Однак він відмовився, оскільки поспішав до сестри. Працівники поліції зупинили свідків і вже при них він відмовився проїхати на огляд до лікарні. Потім приїхав його дядько, якому був переданий автомобіль. Пізніше вони з дружиною поїхали до лікаря і там пройшли огляд у лікаря-нарколога. Зазначив, що вину свою не визнає, так як не перебував в наркотичному сп`янінні та наркотичних речовин не вживав, але факт відмови не заперечував.
Вказані пояснення ОСОБА_1 також підтвердив і в суді апеляційної інстанції.
Однак, зазначені доводи ОСОБА_1 оцінюються апеляційним судом критично.
У відповідності до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №306191 від 02.11.2019, ОСОБА_1 02.11.2019 року о 21 годині 45 хвилин в смт. Ворзель по вул. Яблунській, 6 керував автомобілем «Opel Vectra» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, неприродна блідість обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.с.1).
ОСОБА_1 факт роз`яснення прав та обов`язків підтвердив власним підписом. (а.с.1).
При цьому, відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.2,3).
Як вбачається з витягу бази «Армор» (а.с.6) постановою Ірпінського міського суду Київської області 12.04.2019 року ОСОБА_1 було визнано винним у чиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції даної статті. Вказані обставини свідчать про повторність вчиненого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
У рішеннях ЄСПЛ по справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
Апеляційний суд вважає, що викладені у постанові висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, правильності кваліфікації його дій за ч.2 ст.130 КУпАП є обґрунтованими.
Доводи ОСОБА_1 про те, що він не міг пройти огляд на стан сп`яніння, тому що він поспішав до сестри, щоб відвезти її дитину до лікарні, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки п.2.5 ПДР України, не містить виключень, коли водій може відмовитись від проходження огляду за певних обставин, а докази того, що він діяв в стані крайньої необхідності до суду апеляційної інстанції не надані. 
Результат імунохроматографічного дослідження (CITO TEST), проведеного ТОВ «Медлюкс +», №104 від 03.11.2019 року не є належним доказом невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП, оскільки приписами ст.266 КУпАП та п.9 розділу ІІ «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, встановлено, що подібний огляд може бути проведений не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення та у присутності поліцейського.
Оскільки відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, посилання апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення із огляду на те, що він був тверезий суперечать вимогам закону. 
У відповідності до ст.23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
За змістом ч.2 ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі. 
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції, при розгляді справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.130 КУпАП та накладенні на нього стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами були дотримані у повній мірі. 
Доказів на спростування висновків місцевого суду апелянтом у апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході апеляційного розгляду не здобуто.
Із огляду на вищезазначене, постанова місцевого суду відповідає вимогам закону, підстав для її зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст.294 КУпАП суд апеляційної інстанції, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Ірпінського міського суду Київської області від 19 листопада 2019 року щодо  ОСОБА_1  - без змін. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                  В.О.  Габрієль