Ухвала
 
15 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 182/2999/19
провадження № 51-2197ск20
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого          ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 року,
встановив:
Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказані судові рішення.
Ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 травня 2020 року касаційну скаргу засудженого було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК та надано п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків.
У вищезазначеному рішенні суду касаційної інстанції засудженому ОСОБА_4 було вказано на необхідність навести конкретні порушення закону, які передбачені 
у ст. 438 КПК, що стали би підставою для скасування чи зміни судових рішень, обґрунтувати свої доводи, а також викласти вимоги до суду касаційної інстанції 
з урахуванням положень ст. 436 КПК та усунути суперечності, наявні в його скарзі.
У межах наданого строку для усунення недоліків касаційної скарги та на виконання ухвали касаційного суду, засуджений  ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, перевіривши зміст якої, Касаційний кримінальний суд установив, що зазначені в ухвалі Верховного Суду 
від 14 травня 2020 року недоліки касаційної скарги засуджений не усунув та допустився нових.
Зокрема, у поданій касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 так і не вказав на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК, що стали би підставою для скасування чи зміни судових рішень, а також своїх доводів відповідно не обґрунтував.Натомість, засуджений зазначає про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження,що не є підставою для скасування чи зміни судових рішень судом касаційної інстанції.       
Крім того, у новій касаційній скарзі засудженого ОСОБА_4 не міститься чітких вимог, 
які б узгоджувались з повноваженнями Кримінального касаційного суду за наслідками розгляду касаційної скарги, визначені ст. 436 КПК. Так, у своїй скарзі ОСОБА_4 
просить скасувати вирок  Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 
від 28 серпня 2019 року та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, що не відповідає повноваженням суду касаційної інстанції визначеними вищезазначеною статтею КПК.
Оскільки суд касаційної інстанції переглядає судові рішення згідно ст. 433 КПК у межах касаційної скарги, відсутність чітких вимог касаційної скарги та їх правового обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа
не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху в установлений строк.
Враховуючи викладене, з урахуванням вимог п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, зважаючи
на те, що засуджений недоліків касаційної скарги не усунув, суд приходить
до висновку, що касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 серпня 2019 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2020 рокуразом з усіма доданими до неї матеріалами повернути засудженому ОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає. 
 
ОСОБА_1 	       ОСОБА_2 	ОСОБА_5 	
Судді: