СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2020 р.                                                                           справа №922/3579/19  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого 	Попков Д.О. 	
суддів 	Пушай В.І., Стойка О.В. 	
секретар  судового засідання 	 Акімова К.К. 	
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу 	Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків 	
на рішення господарського суду 	 Харківської області 	
ухваленого 	10.12.2019р. (повний текст підписано 12.12.2019р.) у м. Харкові 	
у справі 	№922/3579/19 (суддя Присяжнюк О.О.) 	
за позовом 	Акціонерного товариства «Харківобленерго», м. Харків 	
до 	Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків 	
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача 	Військової частини НОМЕР_1 , м. Харків 	
про 	стягнення коштів 	

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції: 
1. Акціонерне товариство «Харківобленерго», м. Харків (далі – Позивач) звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків (далі – Відповідач) з вимогами про стягнення на рахунок НОМЕР_2 в Публічному акціонерному товаристві «Мегабанк» (МФО 351629, ідентифікаційний код 00131954) грошових коштів в сумі 60041,48грн, у тому числі: 
- 44435,72грн. пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань з оплати спожитої у грудні 2018р. електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р., нарахованої за період березень-липень 2019р.;
- 5460,70грн. - 3% річних за прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати спожитої у грудні 2018р. електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р., нараховані за період березень-вересень 2019р.;
- 10145,06грн. інфляційної індексації, нарахованої за період березень-червень 2019р. за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати спожитої у грудні 2018р. електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р.
2. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.11.2019р. було відкрито спрощене провадження у справі №922/3579/19 з повідомленням (викликом) сторін та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні Відповідача - Військову частину НОМЕР_1 , м. Харків (далі – Третя особа).
3. Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.12.2019р. (повний текст підписано 12.12.2019р.) у справі №922/3579/19 позовні вимоги Акціонерного товариства «Харківобленерго» задоволені в повному обсязі.
4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту несвоєчасного розрахунку Відповідачем за надані Позивачем у грудні 2018р. послуги з постачання електричної енергії за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р. та правомірності нарахування на суму заборгованості пені, 3% річних та інфляційної індексації. 
Своєю чергою, посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду України у справі №11/446 від 15.05.2012р. та рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Терем ЛТД», Чечеткін та Юліус проти України» від 18.10.2005р. (відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов`язання) місцевий суд відмовив у задоволенні клопотання Відповідача про зменшення суми пені на 50%, зазначивши, що останній, посилаючись на несвоєчасне фінансування підприємства з державного бюджету України та його незадовільний майновий стан, не надав до суду жодного документального підтвердження свого майнового становища. Окрім того, на думку суду, зменшення пені є значним та не повною мірою узгоджується з приписами ст.551 Цивільного кодексу України та ст.223 Господарського кодексу України щодо врахування інтересів як боржника, так і кредитора.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:
5. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова, не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернувся з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2019р. у справі №922/3579/19 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Відповідача про зменшення розміру пені на 50%. Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на Позивача.
6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає невірне застосування місцевим судом норм матеріального права та не взято до уваги останнім доводів Відповідача, у зв`язку з чим неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме:
- невиконання Відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг з постачання електричної енергії сталося внаслідок не достатку бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами (для сплати заборгованості за попередній період (сплата штрафних санкцій) у Відповідача зовсім немає відповідного фінансування);
- Відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення, вина Відповідача у невиконанні (неналежному виконанні) даних зобов`язань відсутня, що виключає його цивільно/господарсько-правову відповідальність, враховуючи також, що останній є лише платником за надані послуги, тоді як рахунки виставлялися Позивачем безпосередньо Споживачу (Військовій частині А-1215);
- Позивачем не було додано до матеріалів справи офіційно затвердженого розміру облікової ставки НБУ, на яку він посилається при нарахуванні стягуваної суми пені, зазначеної у позові, а також не надано офіційних даних про індекс інфляції в Україні за розрахунковий період, а отже розрахунок штрафних санкцій (пені та інфляційних втрат) останнього не може вважатися належним, допустимим та достатнім доказом;
- не прийнято до уваги практику Верховного Суду у справах №905/2953/17 від 20.09.2018р., №904/12429/16 від 25.04.2018р., №904/11327/16 від 04.07.2017р., №904/9947/16 від 20.06.2017р., а також численну кількість постанов Верховного Суду за 2019р., якими касаційні скарги стягувачів заборгованості за комунальні послуги залишалися без задоволення;
- довідкою Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області підтверджено, що Відповідач повністю фінансується з Державного бюджету, тоді як рішенням ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №932 від 23.01.2017р. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова включений до Реєстру неприбуткових установ та організацій;
- Позивачем не надано належних доказів того, що у зв`язку з простроченням оплати Відповідача він зазнав збитків, чи його становище погіршилося іншим чином, тоді як факт складного економічного становища Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова є доведеним.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
7. Акціонерним товариством «Харківобленерго», в межах встановленого апеляційним судом строку, надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що:
- нарахування пені проводилось відповідно до умов договору та норм ст.230 Господарського кодексу України, ст.549 Цивільного кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», окрім того, законодавець не звільняє від відповідальності за неналежне виконання договірних зобов`язань організації, які є бюджетними та фінансуються з місцевого бюджету, так і комунальні підприємства, до того ж відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання;
- Господарським процесуальним кодексом України в редакції від 15.12.2017р. не передбачено право суду зменшувати заявлені до стягнення штрафні санкції за клопотання сторони у випадку ухвалення судового рішення, а отже процесуальних підстав для задоволення клопотання Відповідача у суду першої інстанції не було;
- наразі має місце судова практика щодо відмови у зменшені розміру пені, зокрема, постанова Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі №916/1345/18;
- розмір облікової ставки НБУ та дані про індекс інфляції в Україні є офіційними та оприлюдненими в засобах масової інформації.
8. Військовою частиною А-1215, в межах встановленого апеляційним судом строку, в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
9. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 14.01.2020р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Пушай В.І.
10. Ухвалою від 07.02.2020р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №922/3579/19, а ухвалою від 20.02.2020р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.
11. Враховуючи викладене в п.п.9, 10 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Пушай В.І. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
12. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
13. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 31.03.2009р. між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (Постачальник електричної енергії) та Військовою частиною А-1215 (Споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії №14059 (договір з додатками – а.с.а.с.18-25), відповідно до розділу 1 якого Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача з приєднаною потужністю, зазначеною у Додатку №3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію» до цього договору (а.с.28), а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до нього, що є його невід`ємними частинами. Точка продажу електричної енергії зазначена у додатку №18 «Точка продажу електричної енергії» до цього договору.
14. У п.2.3.2 договору сторони узгодили, що Споживач зобов`язаний, зокрема, щомісяця у встановлений договором строк надавати Постачальнику звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою (Додаток №9 до договору «Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії»), тоді як п.2.3.3 договору встановлює обов`язок Споживача своєчасно оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами Додатку №2 «Порядок розрахунків» (а.с.а.с.26, 27) (ч.2 п.10.2 ПКЕЕ).
14.1. Відповідно до п.1 Порядку розрахунків встановлено, що розрахунковий період складає з 01 числа місця до такого ж числа наступного місяця.
Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (в тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, без облікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень ПКЕЕ з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання Постачальника у відповідному банку (п.4.1 Порядку розрахунків).
14.2. Згідно з п.4.4 Порядку розрахунків, датою оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок, поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Постачальника або дата внесення Споживачем готівкових коштів в касу Постачальника.
Споживач здійснює повну оплату вартості спожитої електричної енергії один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. За наявності фінансової можливості та за погодженням з Постачальником електричної енергії Споживач може здійснювати попередню оплату вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії.
14.3. У п.5 Порядку розрахунків, зокрема, встановлено, що остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунку відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом).
Для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом трьох робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ або у відділі розрахунків з юридичними особами СО «Харківенергозбут» рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Споживачем протягом 5 операційних днів з дня його отримання.
У разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунки Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення.
14.4. Відповідно до п.6 Порядку розрахунків до договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати:
- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який здійснюється нарахування, від суми боргу;
- 3% річних з простроченої суми.
При цьому, сума грошового зобов`язання за цим договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.
15. Згідно з п.4.2.1 договору також встановлено, що за внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3, 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених Додатком №2 «Порядок розрахунків», Споживач сплачує Постачальнику суму боргу з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу, 3% річних та індексу інфляції. Сума пені нараховується Споживачу з першого дня прострочення платежу, який повинен бути здійснений Споживачем в термін, встановлений в Додатку №2 «Порядок розрахунків», до дня ліквідації заборгованості включно та зазначається в рахунку окремим рядком (п.10.8 ПКЕЕ).
Споживач не несе відповідальності перед Постачальником у відповідності до вимог п.п.4.2.1, 4.2.2 цього договору, якщо доведе, що порушення виникли з вини Постачальника або внаслідок дії обставин непереборної сили (п.4.2.4 договору).
16. Відповідно до п.7.5 договору, на підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов Додатка №2 «Порядок розрахунків» (у відповідності до Додатку 3.1 «Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію») оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку №9 «Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії» до цього договору. Також оформлюються такі документи:
- акт про використану електричну енергію;
- акт результатів замірів електричної потужності.
17. У п.9.4. договору сторони узгодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2015р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.
Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів припинення дії договору або перегляд його умов, місцевим судом встановлено продовжені дії такого договору №14059 від 31.03.2009р. на 2019р.
18. 05.01.2015р. між Акціонерною компанією «Харківобленерго» (Постачальник електричної енергії), Військовою частиною НОМЕР_1 (Споживач) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова (Платник) було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р. (додаткова угода – а.с.31), відповідно якої сторони виклали п.4.1 Додатку №2 «Порядок розрахунків» в наступній редакції: «Оплата за такі види нарахувань, як вартість електроенергії (в тому числі така, що надійшла на підставі визнаної претензії або за рішенням суду) з ПДВ, здійснюється Платником протягом 10 операційних днів з моменту отримання Споживачем рахунку та акту звіряння взаєморозрахунків. Безоблікове споживання електричної енергії з ПДВ, по актах перевірки порушень ПКЕЕ з ПДВ, підвищена плата за споживання електричної енергії понад договірну величину, підвищена плата за перевищення договірної величини потужності здійснюється Споживачем на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання Постачальника у відповідному банку.»
Окрім того, в означеній додатковій угоді сторони погодили, що в п.п.4.4, 4.5, 6 Додатку №2 «Порядок розрахунків» слова «Споживач» замінити на «Платник», тоді як в абз.3 п.5 цього Додатку цифру « 5» замінити на «10».
19. Матеріали справи містять складений Споживачем (Військовою частиною НОМЕР_1 ) звіт за використану електроенергію за грудень 2018р. (а.с.54) та акт про використану електричну енергію за грудень 2018р. (а.с.55), підписаний представниками Постачальника та Споживача, що підтверджує належне виконання Позивачем своїх зобов`язань з поставки електричної енергії Споживачу у грудні 2018р. за договором №14059 від 31.03.2009р.
Між тим, як зазначає Позивач, оплата за спожиту у грудні 2018р. електричну енергію Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харкова, як Платником за договором №14059 від 31.03.2009р. (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015р.), була здійснена з простроченням встановленого строку оплати, внаслідок чого Позивачем було направлено Споживачу рахунки на оплату пені, 3% річних та інфляційної індексації, нарахованої на суму заборгованості за період березень-вересень 2019р. (а.с.а.с.39-52) та акт звірки від 01.09.2019р. (а.с.53).
20. Відповідно до наявної в матеріалах справи заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (а.с.29), Споживач з 01.01.2019р. приєднався до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р. за особовим рахунком № НОМЕР_3 .
21. Вказані в п.п.13-20 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечуються.
22. Враховуючи несвоєчасне здійснення Відповідачем оплати за надані послуги з поставки Споживачу електричної енергії у грудні 2018р. за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р., що призвело до утворення заборгованості в означений період, Акціонерне товариство «Харківобленерго» звернулось до господарського суду з позовними вимогами про стягнення з Відповідача нарахованих на суму прострочення пені, 3% річних та інфляційної індексації.
23. Відповідач, своєю чергою, звернувся до місцевого суду з клопотанням, викладеним за текстом відзиву на позовну заяву, про зменшення розміру пені на 50% (а.с.а.с.91-95), надаючи в обґрунтування свого складного економічного становища копію довідки Управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області №02-29/98 від 16.01.2019р. в якій зазначено, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова знаходиться в мережі розпорядників та одержувачів бюджетних коштів Державного бюджету на 2019р. та повністю фінансується з Державного бюджету (а.с.97) та рішенням ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області №932 від 23.01.2017р., відповідно якого Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова включений до Реєстру неприбуткових установ та організацій (а.с.98).
24. Відносно означених обставин спірні відносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, які регламентують правовідносини з поставки (купівлі-продажу), тоді як клопотання Відповідача про зменшення розміру заявленої пені (охоплюється межами апеляційного перегляду) було розглянуто місцевим судом в контексті приписів ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:
25. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.
26. Сутність розглянутого місцевим судом спору полягає у примусовому стягненні з Відповідача нарахованих відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України на суму несвоєчасно виконаних грошових зобов`язань з оплати спожитої у грудні 2018р. електричної енергії 3% річних, інфляційної індексації та пені, передбаченої п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р.
27. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.
28. Беручи до уваги правову природу укладеного договору про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р. (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015р.), кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського кодексів України, які, зокрема, регламентують правовідносини з розрахунків в межах поставки електричної енергії  та наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань.  
Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких вирішувалось питання відносно розглядуваного спору.
29. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
30. Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч.7 ст.193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Відповідно до ст.202 Господарського кодексу України та ст.598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
31. Своєю чергою, як встановлено місцевим судом та сторонами в межах апеляційного провадження не оскаржується, Відповідач несвоєчасно розрахувався за використану Військовою частиною А-1215 у грудні 2018р. електричну енергію за договором про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р. (в редакції додаткової угоди від 05.01.2015р.), що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним такого грошового зобов`язання у розумінні ст.610 Цивільного кодексу України, а сам Відповідач вважає таким, що прострочив виконання такого грошового зобов`язання у розумінні ч.1 ст.612 цього Кодексу.
32. За змістом ст.ст.549, 611, 625 Цивільного кодексу України та ст.ст.216-218 Господарського кодексу України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати, зокрема, сплати 3% річних, інфляційної індексації та пені, нарахування якої в розглядуваному випадку передбачено п.4.2.1 договору про постачання електричної енергії №14059 від 31.03.2009р.
33. З урахуванням викладеного в п.п.25-32 цієї постанови, колегія суддів дійшла висновку про відповідність висновків місцевого суду відносно наявності підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення нарахованих 3% річних, інфляційної індексації та пені, внаслідок чого не вбачає підстав для виходу за межі апеляційного перегляду, визначеного вимогами і доводами апеляційної скарги, в порядку ч.4 ст.269 Господарського процесуального кодексу України.
34. Своєю чергою, доводи та вимоги апеляційної скарги зводяться до заперечення обґрунтованості  висновку суду першої інстанції щодо відсутності наявності підстав для задоволення клопотання Відповідача та зменшення стягуваної суми пені на 50%. Колегія суддів апеляційного суду з цього приводу зазначає наступне.
34.1. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України суд як орган державної влади управнений діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Так, право суду при прийнятті рішення на зменшення у виняткових випадках розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, реалізується судом в контексті дотримання ним норм ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, на які посилався місцевий суд, застосовуючи оскаржуване зменшення стягуваної неустойки.
34.2. Означені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:
- (1) коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України);
- (2) якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч.2 ст. 233 Господарського кодексу України).
При цьому, кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в (1) суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в (2) законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.
34.3. Колегія суддів зазначає, що вказані норми матеріального права є достатнім нормативним обґрунтуванням для здійснення судом своїх відповідних повноважень незалежно від їх не відображення в діючому Господарському процесуальному кодексі України – відповідний аргумент Позивача у відзиві на апеляційну скаргу судом відхиляється як юридично неспроможний, що, своєю чергою, не впливає на правильність позиції суду першої інстанції.
35. В силу ст.7 Господарського процесуального кодексу України особливості статусу і порядку фінансування Відповідача, який у спірних правовідносинах з Позивачем виступає в якості рівного суб`єкта господарювання, самі по собі автоматично не створюють преференцій при розгляді питання про можливе зменшення пені в порядку ч.1 ст.233 Господарського процесуального кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України. Обов`язок доказування наявності сукупності умов, встановлення яких в силу вказаних норм може бути підставою для реалізації дискреційного повноваження суду (а не обов`язку), у відповідності до ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, в розглядуваному випадку покладається саме на Відповідача. Між тим, як правильно зазначав суд та відмічав Позивач у відзиві на апеляційну скаргу, таких доказів Відповідачем надано не було.
35.1. Посилання Скаржника на існуючу судову практику щодо зменшення пені само по собі не доказує необхідності автоматичного задоволення відповідної заяви Відповідача безвідносно до фактичних обставин справи та ступеню доведеності відповідної позиції. Наведенні постанови Верховного Суду з точки зору правової позиції в розумінні ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України лише вказують на наявність та реалізацію судами своїх дискреційних повноважень, що безпосередньо вбачається з приписів ч.1 ст.233 Господарського кодексу України та ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України.
35.2. Доводи Скаржника відносно того, що у спірних правовідносинах він має статус Платника, тоді як рахунки Постачальником електричної енергії були направлені на адресу Споживача, не може розглядатися як обставина, що виправдовує прострочення ним розрахунків та автоматично утворює підстави для зменшення пені, оскільки:
- направлення рахунків Позивачем саме Споживачу, а не Платнику, є вимогою п.5 Порядку розрахунків, яка не тільки не була змінена вступом в ці правовідносини Відповідача як Платника згідно додаткової угоди від 05.01.2019р., але й за текстом цієї додаткової угоди (п.п.1, 2, 8 додаткової угоди змінили редакцію п.п.4.1, 4.2, 9 Порядку розрахунків відповідно) визначено, що рахунки отримуються саме Споживачем (наказ №500 від 05.12.2015р. про визначення відповідальних осіб - а.с.32). Дотримання Позивачем цих умов договору відповідає вимогам ст.ст.526, 527 Цивільного кодексу України;
- забезпечення здійснення оплати в межах встановленого умовами договору періоду з моменту отримання рахунків Споживачем є аспектом взаємовідносин між Споживачем та Платником, ефективність/оперативність здійснення яких не впливає ані на обставину наявності прострочення Відповідача як боржника Позивача в зобов`язанні з оплати електричної енергії у розумінні ст.612 Цивільного кодексу України, ані на ступінь та наявність вини Відповідача з урахуванням положень ст.ст.614, 617 Цивільного кодексу України, оскільки з матеріалів справи не вбачається, що необхідні для здійснення платежу документи були своєчасно надані в органи Держказначейства.
35.3. При цьому, судова колегія зауважує, що доводи апеляційної скарги Відповідача полягають у відтворенні раніше викладених ним аргументів відзиву на позовну заяву, яким суд першої інстанції надав оцінку в оскаржуваному рішенні, а не в обґрунтуванні допущених судом порушень при такій оцінці. 
35.4. Відомості про індекс інфляції та ставка НБУ є загальнодоступними та загальновідомими у розумінні ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України та не потребують спеціального доведення Позивачем, враховуючи також, що інфляційна індексація взагалі не відносить до штрафних санкцій у розумінні ст.230 Господарського кодексу України, тоді як Відповідачем не зазначено та не надано до суду контррозрахунку в спростування неправильного підходу Позивача при розрахунку заявлених до стягнення та задоволених судом сум нарахувань.
36. Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями визначених ст.277 Господарського процесуального кодексу України підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін. 
37. За змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків на рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2019р. (повний текст підписано 12.12.2019р.) у справі №922/3579/19 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 10.12.2019р. (повний текст підписано 12.12.2019р.) у справі №922/3579/19 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харкова, м. Харків.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.04.2020р.

Головуючий, суддя-доповідач                                               Д.О. Попков

Суддя                                                                                           В.І. Пушай  

Суддя                                                                                           О.В. Стойка 

Надіслано судом до ЄДРСР – 01.04.2020р.