Номер провадження: 22-ц/813/6503/20 
Номер справи місцевого суду: 500/1215/19
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       09.06.2020 року                                                                 м. Одеса 

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №500/1215/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 5 березня 2020 року у складі судді Жигуліна С.М., -
в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 21 лютого 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що відповідач ОСОБА_2 є його батьком. З 1 вересня 2018 року він навчається в державному професійно-технічному закладі «Ізмаїльське вище професійне училище», форма навчання денна, у зв`язку з продовженням навчання потребує допомоги батьків. Позивач ОСОБА_1 просив стягувати з відповідача ОСОБА_2 на його користь аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно до закінчення навчання та стягнути одноразово додаткові витрати на навчання в учбовому закладі в розмірі 17500,00 грн. (а.с.2).
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 березня 2019 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі (а.с.15)
Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, зазначивши, що до повноліття синів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 сплачував аліменти, станом на час повноліття сина ОСОБА_4 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 мала місце переплата по виконавчому листу в сумі 13923,28 грн. Наразі у нього троє дітей у другому шлюбі, які не досягли повноліття, яких він зобов`язаний утримувати, крім того, є непрацездатна за віком мати, яка також потребує його допомоги. Постійного заробітку (доходу) він не має (а.с.17-19).
       Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив та письмових поясненнях до позовної заяви послався на те, що відповідач ОСОБА_2 протягом десяти років працює пекарем на підприємстві, що виготовляє хлібобулочні вироби, підробляє на будівництві та, відповідно, отримує доходи, які дозволяють надавати йому на час навчання допомогу. Щодо непрацездатної за віком ОСОБА_5 , то докази надання їй ОСОБА_2 допомоги не надано. За період 2018-2019 років та перший семестр 2019-2020 років за навчання сплачено 12359,95 грн., а всього витрати на проїзд, харчування, придбання підручників, інших канцелярських товарів, придбання спецодягу, необхідних для навчання матеріалів тощо витрачено 41107,95 грн., покриття вказаних витрат відбувалось за рахунок кредитних коштів, оскільки його матір не працевлаштована та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Посилання відповідача на переплату аліментів на час досягнення повноліття безпідставні, так як по його розрахункам наявна не переплата, а заборгованість в сумі 11721,50 грн. за період з 1 квітня 2012 року по жовтень 2018 року (а.с.34, 60-64). 
Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 5 березня 2020 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.87).
Висновок суду мотивовано тим, що батьки зобов`язані надавати повнолітньому сину, який продовжив навчання, матеріальну допомогу, проте за умови можливості надання такої допомоги. У відповідача на утриманні троє дітей, які не досягли повноліття, та мати, яку він доглядає. Доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати на утримання позивача, який продовжив навчання, аліментів в сумі 2000,00 грн., рівно як і для сплати витрат на навчання в сумі 6180,00 грн. не надано. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити рішення про задоволення позову (а.с.89-90).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у неналежній оцінці судом матеріального становища відповідача та безпідставності відмови в позові. Навчання в училищі на денній формі виключає можливість працевлаштування, вартість навчання, яке закінчується 30 червня 2020 року, складає 17500,00 грн. Його мати не має змоги в повному обсязі забезпечити його потреби, так як перебуває на обліку в центрі зайнятості, для оплати навчання вона оформила кредит та несе витрати по його погашенню, крім того, сплачує орендну плату за житло, так як власного житла сім`я не має. ОСОБА_2 не перебуває на обліку в центрі зайнятості, тобто не здійснює пошуки офіційного працевлаштування, що підтверджує те, що він працює; джерело отримання доходів та їх розмір, на які відповідач утримує свою родину не зазначає. ОСОБА_5 отримує пенсію за віком, витрат пов`язаних з її утриманням відповідачем не надано, крім того, у відповідача є рідний брат, який також має обов`язок щодо утримання своєї матері. Потреба у матеріальній допомозі обумовлена навчанням, основний тягар щодо утримання несе його мати, хоча обов`язок покладається на обох батьків. Відповідач штучно погіршує свій майновий стан, стягнень за іншими виконавчими листами не має, по догляду за матір`ю отримує допомогу, тому має матеріальну можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі.
В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано. 
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог з огляду на наступне.
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6). ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвали шлюб рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14 липня 2008 року в справі №2о-102/08, після розірвання шлюбу діти сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишилися з матір`ю (а.с.13).
До повноліття синів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 сплачувались аліменти (виконавчий лист №2А-94-01, виданий Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 4 вересня 2001 року) (а.с.28).
ОСОБА_3 досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 .
ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_1 навчається в державному професійно-технічному навчальному закладі «Ізмаїльське вище професійне училище», термін навчання з 1 вересня 2018 року по 25 січня 2020 року (а.с.10).
Відповідно до положень статті 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 
       Розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина врегульовано статтею 200 СК України, відповідно до положень якої суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
       В силу продовження навчання та потреби у зв`язку з цим матеріальної допомоги повнолітній ОСОБА_1 має право на утримання батьків, але виконання батьками визначеного статтею 199 СК України обов`язку ставиться в залежність від можливості ними надавати повнолітньому сину допомогу, при цьому розмір аліментів за наявності такої можливості визначається з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, зокрема, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у нього інших дітей тощо.
У визначенні наявності умов, з огляду на які батько може надавати матеріальну допомогу сину на період навчання, суд виходить з наступного.
Відповідно до визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
ОСОБА_2 не заперечує свій обов`язок як батька по утриманню повнолітнього сина, який продовжив навчання, проте вказує на те, що його матеріальне становище не надає йому можливості надавати сину допомогу. При цьому ОСОБА_2 не надано доказів розміру отримуваного ним доходу; саме по собі посилання на матеріальне становище в даному випадку не є достатнім, так як ОСОБА_2 забезпечує власне утримання та утримання своєї другої сім`ї, надає з його слів допомогу непрацездатній за віком матері ОСОБА_5 тощо, відтак, має дохід, проте такий офіційно не декларує. 
ОСОБА_2 не надано доказів того, що він не має заробітку (доходу), що перебуває на утриманні іншої особи, отримує допомогу по безробіттю чи інші соціальні виплати (крім допомоги по догляду) тощо. Відсутність офіційного декларування доходів має наслідком відсутність належних доказів, що містять інформацію щодо предмета доказування, як то матеріального стану даної особи. За таких обставин, суд виходить з того, що ОСОБА_2 не доведено відсутність умов для надання ним сину матеріальної допомоги на час навчання.
       У визначенні розміру такої допомоги суд виходить з наступного.
        ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 вересня 2011 року (а.с.22).
        ОСОБА_2 та ОСОБА_11 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.23-25).
        ОСОБА_2 проживає в с. Броска Ізмаїльського району Одеської області, його склад сім`ї наразі складається з п`яти осіб (а.с.26). 
       За даними трудової книжки ОСОБА_2 звільнений з роботи 15 жовтня 2007 року, інші відомості щодо працевлаштування відсутні (а.с.27, 44-45).
       З 2019 року ОСОБА_2 отримує допомогу по догляду за матір`ю ОСОБА_5 (всього за період з січня 2019 року по грудень 2019 року отримав допомоги в загальній сумі 1674,74 грн. (а.с.79-80).
       Таким чином, ОСОБА_2 у другому шлюбі має на утриманні трьох дітей, які не досягли повноліття, відтак, несе обов`язок по їх утриманню до досягнення повноліття, що є безспірним та підлягає обов`язковому врахуванню.        
        ОСОБА_6 (мати позивача) з лютого 2018 року облікована в центрі зайнятості як безробітна (а.с.36). 
       У розумінні положень статті 199 СК України обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжили навчання, ставиться в залежність від можливості батьків надавати матеріальну допомогу. В силу повноліття та працездатності повнолітня дочка, син мають також реалізовувати й власну можливість мати дохід. 
       В справі, що переглядається, відсутні докази, які б вказували на те, що відповідач взагалі не може надавати позивачу матеріальну допомогу, відтак, вимоги в частині стягнення аліментів підлягають задоволенню частково шляхом присудження до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 500,00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до закінчення навчання. Надані відповідачем докази в обґрунтування його заперечень на позов не вказують на те, що допомога сину в розмірі 500,00 грн. на місяць поставить його як платника аліментів у скрутне матеріальне становище. 
Право повнолітнього сина, який продовжив навчання, на утримання від батька, за захистом якого він звернувся до суду, підлягає захисту. 
       Щодо витрат, сплачених за навчання, то стягнення таких як додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжив навчання, законом не передбачено, так як дані витрати є складовою утримання (аліментів), яке батьки надають в порядку статті 199 СК України. 
       В порядку статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає присудженню до стягнення на користь держави до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 768,40 грн. за подання позовної заяви, в сумі 1152,60 грн. за подання апеляційної скарги, а всього в загальній сумі 1921,00 грн., від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 5 березня 2020 року - скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) як повнолітнього сина, який продовжує навчання, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 21 лютого 2019 року до закінчення навчання, а саме до 25 січня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в загальній сумі 1921 грн. 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 9 червня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков