Постанова
Іменем України
 
17 березня 2020 року
місто Київ
 
справа № 712/4157/17
провадження № 61-3198св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,
треті особи: Державне підприємство «Національні інформаційні системи», ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2017 року у складі судді Марцішевської О. М. та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Вініченка Б. Б., Бондаренка С. І., Храпка В. Д.,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивача
ОСОБА_1 у квітні 2017 року звернувся до суду з позовом, у подальшому уточненим, до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 
(далі - ПАТ «УкрСибанк»), Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») про вилучення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Позивач обґрунтовував заявлені вимоги тим, що 08 вересня 2013 року за заявою ПАТ «УкрСиббанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. здійснено обтяження легкового автомобіля марки ВАЗ, модель 211120, легковий універсал - В, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер №  НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_2 та був ним переданий ПАТ «УкрСиббанк» на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 11130866000. Запис про обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснено за № 13891518, тип обтяження - застава рухомого майна.
15 грудня 2013 року запис змінено в частині особи обтяжувача, де замість ПАТ «УкрСиббанк» зазначено ПАТ «Дельта Банк».
На момент подання позову органами Державної виконавчої служби України здійснено реалізацію предмета застави та частково погашено заборгованість ОСОБА_2 за кредитним договором, у зв`язку з чим позивач став новим власником предмета застави, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_3 , а також довідка територіального сервісного центру від 03 березня 2017 року № 7141.
ОСОБА_1 звертався до ПАТ «УкрСиббанк» щодо скасування усіх обтяжень з придбаного ним на торгах автомобіля, але у відповідь йому повідомлено про необхідність звернення з цього приводу до ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку з продажем цьому банку усіх прав на заставне майно. У свою чергу, ПАТ «Дельта банк» відмовилося вжиті необхідні дії зі зняття обтяження через відсутність у нього необхідних документів.
Зважаючи на наведене, позивач просив суд вилучити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 08 вересня 2013 року № 13891518, внесений приватним нотаріусом Ковальчуком С. П., про обтяження легкового автомобіля, а саме ВАЗ 211120, номер об`єкта - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації - НОМЕР_2 ; обтяжувач - ПАТ «УкрСиббанк»; боржник - ОСОБА_2 , код - НОМЕР_4 .
Стислий виклад  позиції інших учасників справи
ПАТ «УкрСиббанк» заперечувало проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, у зв`язку з чим до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесені зміни щодо сторони обтяжувача, а тому ПАТ «УкрСиббанк» не є особою, в інтересах якої встановлено обтяження, ПАТ «УкрСиббанк» втратило будь-які права кредитора та не може здійснювати будь-які дії щодо зняття зазначеного обтяження.
Державне підприємство «Національні інформаційні системи» у наданих суду поясненнях зазначило, що запис про обтяження може бути вилучений за заявою обтяжувала чи рішенням суду.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_1 задоволено. Вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис від 08 вересня 2013 року № 13891518, зареєстрований приватним нотаріусом Ковальчуком С. П., про обтяження легкового автомобіля, а саме ВАЗ 211120, номер об`єкта - НОМЕР_1 , номер державної реєстрації - НОМЕР_2 ; обтяжувач -ПАТ «УкрСиббанк»; боржник - ОСОБА_2 , код - НОМЕР_4 .
Рішення суду першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовувалося тим, що обтяження належного позивачу на праві власності транспортного засобу - легкового автомобіля марки ВАЗ, модель 211120, легковий універсал - В, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. та зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 13891518, без законних підстав обмежує здійснення власником своїх повноважень на розпорядження зазначеним майном, оскільки позивач не є за законом чи договором відповідальним за кредитним зобов`язанням третьої особи, на забезпечення якого зареєстроване оспорюване обтяження, тому відомості про таке обтяження підлягають вилученню з Державного реєстру обтяжень рухомого майна з метою судового захисту порушеного права позивача.
Апеляційний суд додатково зазначив, що з метою часткового погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком органами державної виконавчої служби реалізовано предмет застави, а саме автомобіль марки ВАЗ 211120, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, який придбав ОСОБА_1 , при цьому обтяжувач самостійно не бажає здійснити дії зі зняття обтяження, в результаті чого неправомірно обмежуються права позивача як власника рухомого майна - транспортного засобу, які підлягають захисту в судовому порядку.
ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ засобами поштового зв`язку у жовтні 2017 року, ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2017 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга обґрунтовується неправильним застосуванням судами норм матеріального права. Заявник зазначає, що оскільки зобов`язання позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором не виконані належним чином, то відсутні правові підстави для вилучення предмета застави з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
Відзиви на касаційну скаргу не надходили.
ІІІ. ВІДОМОСТІ ПРО РУХ СПРАВИ У СУДАХ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ СУДОМ
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 листопада 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України (в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що набрав чинності 15 грудня 2017 року, далі - ЦПК України) судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Відповідно до підпункту 11 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», далі ЦПК України) заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Матеріали касаційного провадження передано до Верховного Суду у січні 2018 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі.
За змістом правила частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи проводиться колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX 
(далі - Закон № 460-IX) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що касаційна скарга у справі, що переглядається, подана у листопаді 2017 року, вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-IX.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовані правила статті 400 ЦПК України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 213 ЦПК України (в редакції Закону України від 18 березня 2004 року № 1618-IV, далі - ЦПК України 2004 року), відповідно до яких рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, за наслідками чого зробив такі висновки.
Обставини, встановлені в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 08 вересня 2013 року за заявою ПАТ «УкрСиббанк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. здійснено обтяження легкового автомобіля ВАЗ 211120, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Запис про обтяження в державному реєстрі обтяжень рухомого майна здійснено за № 13891518, тип обтяження - застава рухомого майна.
Відповідно до протоколу про проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , від 06 липня 2011 року № 2411105-01 органами Державної виконавчої служби України здійснено реалізацію предмета застави, а саме автомобіля ВАЗ 211120, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , сірого кольору, який був придбаний ОСОБА_1 
ОСОБА_1 зареєстрував за собою право власності на зазначений автомобіль, про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, серія НОМЕР_3 , та довідка територіального сервісного центру № 7141 від 03 березня 2017 року за № 31/23/41-1298.
08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.
15 грудня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. змінено суб`єкта обтяження з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта Банк».
Позивач з метою вилучення запису про обтяження належного йому на праві власності автомобіля звертався до ПАТ «УкрСиббанк», на що його повідомлено, що банк не є кредитором боржника ОСОБА_2 , оскільки право вимоги за кредитним договором, предметом застави за яким є згаданий транспортний засіб, відступлено на користь ПАТ «Дельта банк», відповідно до укладеного договору відступлення прав вимоги.
При цьому, при зверненні ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта банк» про зняття обтяження йому надано відповідь, що порушене питання стосовно проведення процедури зняття обтяження з рухомого майна, придбаного ОСОБА_1 на аукціоні, не може бути задоволено, оскільки у банку відсутні відомості щодо реалізації транспортного засобу у межах виконавчого провадження.
Оцінка аргументів, викладених у касаційній скарзі 
Під час оцінки застосування судами норм матеріального права до спірних правовідносин Верховний Суд застосовує їх системний аналіз.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
У статті 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом 
(право застави).
Відповідно до частин першої та другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.
Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. 
Одночасно у статті 28 Закону України «Про заставу» визначено, що застава припиняється, зокрема, у разі примусового продажу заставленого майна.
Відповідно до частини другої статті 31 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» продаж предмета обтяження є підставою для припинення всіх існуючих забезпечувальних та публічних обтяжень щодо відповідного рухомого майна, а також інших договірних обтяжень з нижчим пріоритетом. 
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, предмет застави - легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 211120, легковий універсал - В, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) №  НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав ОСОБА_2 та переданий ним у заставу ПАТ «УкрСиббанк» на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 21 березня 2007 року № 11130866000, реалізований на прилюдних торгах органами Державної виконавчої служби України, що свідчить про його примусову реалізацію.
Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, а також застосувавши наведені норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень. Доводи касаційної скарги, що зобов`язання позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором не виконані належним чином, а тому відсутні правові підстави для вилучення предмета застави з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, відхилені Верховним Судом, оскільки не впливають на правильність вирішення спору судами першої та апеляційної інстанцій, зводяться до непогодження із оскаржуваними судовими рішеннями.
Верховний Суд констатує, що враховуючи відступлення права вимоги за кредитним договором від ПАТ «УкрСиббанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» позов до первісного кредитора, ПАТ «УкрСиббанк», не підлягав задоволенню, оскільки відбулася заміна сторони у кредитному зобов`язанні. Проте, це не вплинуло на правильність правового результату вирішення спору по суті за оскаржуваними заявником рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд перевірив законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів касаційної скарги, за результатами чого зробив висновок, що оскаржувані судові рішення відповідають вимогам законності та обґрунтованості, визначеним статтею 213 ЦПК України 2004 року, а отже, застосувавши правило частини третьої статті 401 ЦПК України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на вирішення спору та відповідний правовий результат не впливають.
Рішення судів першої та апеляційної інстанцій переглядалися Верховним Судом відповідно до правил статті 400 ЦПК України у межах доводів касаційної скарги, підстав вийти за межі доводів не встановлено. 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 08 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 05 жовтня 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                  С. О. Погрібний

                                                                                                            А. С. Олійник

                                                                                                            В. В. Яремко