ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/16322/18                                                                   

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

13 травня 2020 року                                                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Кобаля М.І., Костюк Л.О.
За участю секретаря: Гайворонського В.М.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року, суддя Донець В.А. ,у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, у якому просив:
- визнати протиправними дій та бездіяльність Міністерства оборони України щодо неприйняття у визначений строк відповідного рішення, передбаченого пунктом 13 "Порядку виплати одноразової грошової допомоги", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975, з дня отримання заяви ОСОБА_1 від 06.08.2018 року;
- зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення з питання виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до поданої 06.08.2018 року заяви з додатками.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач як член сім`ї померлого військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до вимог статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено повністю. 
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №90 від 08.04.2016 року: – солдата ОСОБА_2 , акумуляторника відділення слюсарно-механічних робіт і поточного ремонту агрегатів ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, звільненого указом Президента України від 25.03.2016 року №115/2016 відповідно до частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ з військової служби у запас за пунктом 1 підпункт "є" (у зв`язку з вислугою встановлених строків військової служби), вважати, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до Макарівського РВК Київської області; – з 08.04.2016 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення; –- зараховано солдата ОСОБА_2 до оперативного резерву 1-ої черги до Макарівського РВК Київської області.
Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 03.08.2016 року підтверджується факт смерті ОСОБА_2 – актовий запис №10, вчинений виконавчим комітетом Чорногородської сільської ради Макарівського району Київської області.
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 04.10.2016 року №4215 зазначено про те, що захворювання солдата у відставці ОСОБА_2 , пухлинна інтоксикація, плоскоклітинний рак лівої легені з багаточисельними метастазами, яке послужило причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , – захворювання і причина смерті, пов`язані із захистом Батьківщини.
Згідно з свідоцтвом про народження від 05.01.1998 року № НОМЕР_3 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 (позивача в цій адміністративній справі).
Позивач звернувся до військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою від 06.12.2016 року про виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку зі смертю батька, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.
Листом Макарівського РВК Київської області за вих. №76 від 24.01.2017 року ОСОБА_1 поінформовано, що його заяву від 06.12.2016 розглянуто та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку останнім було повернуто за вих.№2/5/3978 від 23.12.2016 року. Також зазначається про те, що заяву позивача задовольнити неможливо, оскільки на час смерті ОСОБА_2 був звільнений з військової служби.
Заявою від 06.08.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Київського обласного військового комісаріату з заявою, в якій просив прийняти рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. До заяви додано копії відповідних документів.
ІНФОРМАЦІЯ_4 листом від 27.08.2018 року за вих.№2/5/1501 повідомлено заявника ОСОБА_1 про те, що стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби.
На адвокатський запит представника позивача Департамент фінансів Міністерства оборони України листом від 21.02.2019 року №248/1370 повідомив, що станом на 21.09.2019 року документи для призначення одноразової грошової допомоги сину померлого ОСОБА_2 в Департамент не надходили. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія судді зазначає наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною 2 статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тут і далі в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується, в тому числі, у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до пункту другого Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі – Порядок № 975) особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги: допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги. 
Пунктом 3 Порядку № 975 передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з пунктом 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Згідно з пунктом 12 Порядку № 975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Виходячи з наведеного, Порядком № 975 встановлено вичерпний перелік рішень (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги), що приймаються розпорядником бюджетних коштів за наслідками розгляду висновку керівника уповноваженого органу стосовно виплати одноразової грошової допомоги, та перелік документів, зазначений в пунктах 10 і 11 цього Порядку.
Разом з тим, Порядком №975 визначено процедуру розгляду питання щодо призначення одноразової грошової допомоги, яка передбачає подання документів за місцем проходження служби військовослужбовця або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів, подання уповноваженим структурним підрозділом розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються відповідні документи, прийняття розпорядником бюджетних коштів у місячний строк після надходження документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та надсилання рішення разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови. 
Тобто, призначенню та виплаті грошової допомоги передує подання військовим комісаріатом відповідного висновку до Міністерства оборони України.
З матеріалів справи убачається, що померлого ОСОБА_2 зараховано до оперативного резерву 1-ої черги до Макарівського районного військового комісаріату Київської області (а.с. 21).
Згідно з пунктом 9 "Положення про військові комісаріати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №389 від 03.06.2013 року військові комісаріати відповідно до покладених на них завдань: забезпечують згідно із законодавством соціальний і правовий захист військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів та членів їх сімей (абзац п`ятнадцятий); розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції військових комісаріатів, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи (абзац вісімнадцятий). 
06.08.2018 року ОСОБА_1 звертавася до Київського обласного військового комісаріату з заявою, в якій просив прийняти рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби. 
Як убачається із матеріалів справи, Київський обласний військовий комісаріат листом від 27.08.2018 року №2/5/1501 повідомив позивача, що стаття 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби. 
Разом з тим, відповідно до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 21.02.2019 року №248/1370, станом 21.09.2019 року документи для призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 на розгляд до Міністерства оборони України не надходили, рішення щодо призначення позивачу чи відмову в призначенні одноразової допомоги не приймалось.
Колегія суддів зазначає, що у даній справі, відповідач не здійснював розгляд заяви позивача по суті, оскільки до Міністерства оборони України не надходили документи щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання протиправними дій та бездіяльності відповідача щодо неприйняття у визначений строк відповідного рішення, передбаченого пунктом 13 Порядку №975 та зобов`язання прийняти рішення щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, так як суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 лютого 2020 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Кобаль М.І.

                                                                                                    Костюк Л.О.

Постанову виготовлено: 13 травня 2020 року.