ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2020 року	Львів	Справа № 140/3043/19 пров. № А/857/2526/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого судді                    Кузьмича С. М.,
суддів                                        Улицького В.З., Шавеля Р.М.,
за участю секретаря                    Мельничук Б.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (постановлену головуючим – суддею Каленюк Ж.В. о 12 год. 03 хв. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 12 грудня 2019 року) про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/3043/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

                                                           ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною бездіяльності щодо не включення інформації про рахунки позивача до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за рахунком № НОМЕР_1 в загальному розмірі 30710, 73 грн.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2019 позивачу ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
18.11.2019 до суду надійшов відзив відповідача, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, а також клопотання про залишення позову без розгляду (а.с.47-49).
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.12.2019 клопотання відповідача про залишення позову без розгляду задоволено частково. Позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишено без розгляду.
Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду втретє 11.10.2019 із цим позовом, позивач ОСОБА_1 не повідомила, а судом не було встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 03.09.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 про залишення позовної заяви без розгляду та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 140/1832/19. Станом на день підготовчого засідання Верховним Судом касаційна скарга не розглянута. Не дивлячись на те, що в обох справах дещо інакше словесно сформульовані позовні вимоги, однак по своїй суті предметом спору є визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невключення рахунку ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання відповідача внести зміни та доповнення (подати додаткову інформацію до Фонду) щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за  рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за рахунком № 26204516955701 в загальному розмірі 30710, 73 грн. Тобто, на момент розгляду цієї справи у провадженні суду касаційної інстанції перебуває справа між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Відтак суд першої інстанції вважає, що в даному випадку підлягає застосуванню п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України, відповідно до якого суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі № 140/1832/19 про залишення позовної заяви без розгляду набрала законної сили, а відтак фактично позовне провадження у справі № 140/1832/19 не провадиться, спір по суті позовних вимог не вирішується, справа судом не розглядається. Вказує, що результат розгляду касаційної скарги з процедурного питання у справі № 140/1832/19 взагалі не може вплинути на вирішення спору по суті у справі № 140/3043/19.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції — без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.
Разом з цим відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
З аналізу зазначеної вище норми слідує, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників справи, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Так, підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. 
Разом з цим не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 809/487/18.
Як слідує з матеріалів справи, що 06.06.2019 ОСОБА_1 зверталася до Волинського окружного адміністративного суду із позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення її до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання відповідача внести зміни та доповнення до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 , що належить позивачу, та подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо позивача для внесення даних про неї до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, на суму 30710,73 грн (а.с. 50-61). Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11.06.2019 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі № 140/1832/19 (а.с. 62-64), а ухвалою суду від 02.07.2019 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовлено та задоволено клопотання Уповноваженої особи Фонду про залишення позову без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України (а.с. 65-70). Зазначена ухвала суду першої інстанції набрала законної сили на підставі постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 (а.с.71-75).
Як зазначив суд першої інстанції з відомостей автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» суду стало відомо, що ОСОБА_1 09.07.2019 через канцелярію суду подала позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» про визнання бездіяльності протиправною щодо не включення інформації про її рахунки до повного переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання Уповноважену особу Фонду подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за рахунком № НОМЕР_1 в загальному розмірі 30710, 73 грн.; одночасно подала заяву про поновлення строку звернення до суду (а.с. 149-155). Проаналізувавши зміст позовних вимог та враховуючи склад сторін, судом було встановлено, що у провадженні Волинського окружного адміністративного суду знаходиться справа № 140/1832/19 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав: ухвала Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 у у справі № 140/1832/19 не набрала законної сили у зв`язку із оскарженням її в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду, а тому ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 у справі № 140/2125/19 у відкритті провадження відмовлено. Ухвала від 11 липня 2019 року у справі № 140/2125/19 позивачем ОСОБА_1 не оскаржувалася та набрала законної сили 27.07.2019 (а.с. 148). 
Крім цього звертаючись до суду втретє 11.10.2019 із даним позовом, позивач ОСОБА_1 не повідомила, а судом не було встановлено, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 03.09.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02.07.2019 про залишення позовної заяви без розгляду та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.08.2019 у справі № 140/1832/19 (а.с. 145-147).
Відтак аналізуючи наведене вище колегія суддів вважає, що по суті у згаданих позовах поданих позивачкою до суду вбачається спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше не можна вважати зміною підстав адміністративного позову.
Суд погоджуються з твердженням суду першої інстанції про те, що по суті предметом спору є визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи Фонду щодо невключення рахунку ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та зобов`язання відповідача внести зміни та доповнення (подати додаткову інформацію до Фонду) щодо неї як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за рахунком №26204516955701 в загальному розмірі 30710,73 грн.
Відтак враховуючи наведене вище та беручи до уваги практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч. 3 ст. 240 КАС України.
У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду — без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 140/3043/19 – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. М. Кузьмич 	
судді	 	В. З. Улицький 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 24 березня 2020 року