П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/2936/19	
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 
за участю секретаря – Худика С.А.
за участю представника апелянта –Олійник Л.О.
      за участю представника позивача –Мельниченко Н.О.
      
       розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року по справі за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення, - 

ВСТАНОВИВ: 
     Комунальне підприємство «Теплопостачання міста Одеси» ( надалі – позивач) звернувся з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби  (надалі – відповідач) , в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.05.2018 року № 0002004911, видане Офісом великих платників податків ДФС та підписане уповноваженою особою начальником Одеського управління Офісу Великих платників податків ДФС, яким нараховано штраф у розмірі 3 373 081, 50 грн. з мотивів безпідставності його прийняття.
    Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач зробив помилковий висновок, що погашення податкового боргу відбулося шляхом подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік, що призвело до затримки сплати зобов`язання на вісімнадцять днів. 
    Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року – позов задоволено. 
    Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 16.05.2018 року № 0002004911.
    Стягнуто на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» (код ЄДРПОУ 34674102) з Державного бюджету України за рахунок  бюджетних  асигнувань Офісу  великих платників податків Державної фіскальної служби (код ЄДРПОУ 39440996), сплачений судовий збір у розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) гривень.
     В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду від 09 серпня грудня 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову про відмову задоволенні позову. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що судом не надано належної правової оцінки аргументам відповідача, оскільки позивач у період часу з 26 лютого 2018 року по 29 березня 2018 року мав обов`язок перед бюджетом по сплаті 33  730 815 грн (самостійно задекларована сума) і такий обов`язок припинив свою дію у часі лише після 29 березня 2018 року через уточнення раніш задекларованих показників. Погашення податкового боргу позивачем, на думку податкового органу, відбулось шляхом подання  Комунальним підприємством уточнюючої декларації. Апелянт вбачає наявними підстави для застосування положень  статті 126 Податкового кодексу України.

  У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на доводи, ідентичні тим, що викладені в позовній заяві та узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції.

    Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.
    
     Відповідно до податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік, що було подано 22.01.2018 року та зареєстровано податковим органом згідно квитанції 26.02.2018, КП «Теплопостачання міста Одеси» було задекларовано до сплати податок на прибуток в розмірі 33 730 815 грн., що визначено в рядку 19 декларації.

     На підставі ст. 50 ПК України, 28.03.2018, позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію до податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік, відповідно до якої було уточнено показники фінансової діяльності КП «Теплопостачання міста Одеси», що призвело до уточнення показників рядка 19, відповідно до якого податок на прибуток, нарахований  за  результатами звітного податкового періоду - 2017 рік, склав 0  грн.

     Крім того, в рядку 26 уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток за 2017 рік було зменшено податкові зобов`язання за 2017 рік, що уточняється, на 33 730 815 грн.

     Таким чином, за звітний податковий період - 2017 рік, після уточнень, податок на прибуток склав 0 грн.

      26.04.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було складено Акт про результати камеральної перевірки № 88/28-10-49-11/34674102/14, відповідно до висновків якого встановлено порушення вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України щодо несвоєчасності сплати податкового зобов`язання податку на прибуток підприємств і організацій, що належать до комунальної власності згідно звітної податкової декларації від 26.02.2018 року № 9299158037 за період 2017 року, що призвело до утворення податкового боргу в сумі 33 730 815 грн. та нарахування штрафу відповідно до ст. 126 ПК України.

      На підставі Акту перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби було складено податкове повідомлення-рішення від 16.05.2018 року № 0002004911, відповідно до якого було нараховано штраф за ст. 126 ПК України в розмірі 10% в сумі 3 373  081,50 грн.

     Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду.

    Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із відсутності у податкового органу законних підстав для застосування до позивача штрафних санкцій згідно пункту  126.1  статті  126 Податкового кодексу України  за порушення пункту  57.1  статті  57  цього  Кодексу, оскільки подання уточнюючої декларації не є сплатою узгодженої суми податкового зобов`язання, а нарахування штрафних санкцій на підставі стаття 126 ПК України залежить від суми погашення податкового боргу та кількості днів затримки сплати узгодженої суми податкового зобов`язання. 

     Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав. 

     За положеннями абзацу 1 пункту  57.1. статті  57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

     Правовою підставою застосування до позивача штрафу податковим органом визначено  статтю 126 Податкового кодексу України, пунктом 126.1 якої передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах, зокрема при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

     Аналіз зазначеної норми дозволяє здійснити висновок про те, що об`єктом застосування штрафу є несвоєчасно сплачена сума узгодженого грошового зобов`язання.

     Положеннями пункту  50.1  статті  50 Податкового кодексу України  передбачено, що у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених  статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

   Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивачем на виконання вимог  статті 50 Податкового кодексу України  подано уточнюючу декларацію, якою виключено помилково відображені показники, які за позицією податкового органу, несвоєчасно сплачені позивачем до бюджету. Отже, податковим органом застосовано штраф за несвоєчасну сплату позивачем податкового зобов`язання на суму, яка зменшена Комунальним підприємством шляхом подання уточнюючої декларації. Відтак, об`єкт застосування штрафу в межах спірних правовідносин відсутній.

     За положеннями  статті 109 Податкового кодексу України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

     Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подання уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств не є тотожним сплаті податкового зобов`язання (боргу), а відтак, штрафні санкцій не застосовуються.

     Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої  інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
    Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
     У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 

       Керуючись ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд – 

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби – залишити без задоволення. 

      Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року по справі за позовом Комунального підприємства « Теплопостачання міста Одеси» до Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення – рішення – залишити без змін. 

     Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

                                                                    Дата складення повного судового рішення 05 березня 2020р. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.